nový

NÁVRH ZÁKONA 
O SOUDNÍM ZNALECTVÍ

Prof. Ing. Miloslav V. Jokl, DrSc.
Ing. Miloslav P. Jokl
autoři návrhu
http://www.jokl-appraisal.cz/

Zákon
č.    /2002 Sb.

o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů
(zákon o soudním znalectví)
--------------------------------------------------------------------------------------------------------
Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:

ČÁST PRVNÍ
ZÁKON O SOUDNÍCH ZNALCÍCH A SOUDNÍCH TLUMOČNÍCÍCH

§ 1
Úvodní ustanovení

	(1)	Soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem je fyzická osoba zapsaná podle tohoto zákona do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků.
	(2)	Soudní znalci vykonávají soudněznaleckou činnost tím, že podávají soudněznalecké posudky v řízení před soudy, státními zastupitelstvími a policií (dále jen „soudní řízení“).1)
	(3)	Soudní tlumočníci vykonávají soudnětlumočnickou činnost tím, že provádějí soudnětlumočnické úkony v soudním řízení a úřední překlady v případech, kdy to stanoví zvláštní zákon.
	(4)	Soudními tlumočníky jsou soudní tlumočníci pro jazyky mluvené a soudní tlumočníci pro styk s osobami neslyšícími nebo němými.
	(5)	Jiné fyzické nebo právnické osoby mohou vykonávat soudněznaleckou nebo soudnětlumočnickou činnost svěřenou soudním znalcům nebo soudním tlumočníkům jen pokud to tento zákon připouští.

§ 2
Seznamy soudních znalců a soudních tlumočníků

	(1)	Seznamy soudních znalců a soudních tlumočníků vede Ministerstvo spravedlnosti nebo jím pověřený orgán (dále jen „ministerstvo“); seznamy se zasílají všem soudům a dalším státním orgánům, stanoveným vyhláškou ministerstva. Seznamy soudních znalců a soudních tlumočníků jsou veřejně přístupné u krajských soudů a okresních soudů; krajské a okresní soudy z nich na žádost vyhotovují výpisy soudních znalců v žádaném oboru nebo soudních tlumočníků v žádaném jazyce.
 	(2)	Soudní znalci a soudní tlumočníci se do seznamu zapisují podle obvodu krajského soudu, ve kterém mají trvalý pobyt. Soudní znalci se dále zapisují podle oborů, ve kterých vykonávají soudněznaleckou činnost, členěných případně dále na odvětví (dále jen „obor“); soudní tlumočníci se zapisují podle jazyků. 

1) Např. zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád) , ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 124/1992 Sb., o Vojenské policii, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 186/1992 Sb. České národní rady, o služebním poměru příslušníků Policie České republiky, zákon č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů.
	(3)	V seznamu se uvede jméno, příjmení a titul, rodné číslo, adresy trvalého pobytu soudního znalce nebo soudního tlumočníka, a případně adresy jeho zaměstnavatele nebo místa podnikání. Na žádost soudního znalce nebo soudního tlumočníka lze v seznamu v poznámce uvést též jeho zvláštní specializaci  v oboru nebo v jazyce. 
	(4)	 Soudní znalci a soudní tlumočníci jsou povinni neprodleně sdělit ministerstvu, změny údajů, které jsou v seznamu uvedeny.

Zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků

§ 3

	(1)	Do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků se pro každý obor a pro každý jazyk zapisuje tolik soudních znalců a tolik soudních tlumočníků, aby jejich počet odpovídal požadavkům, kladeným na soudněznaleckou činnost v příslušném oboru a na soudnětlumočnickou činnost v příslušném jazyce v obvodu krajského soudu, podle kterého jsou v seznamu vedeni, aniž by jednotliví soudní znalci nebo soudní tlumočníci museli být tímto výkonem soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti neúměrně zatěžováni.
	(2)	Soudní znalci a soudní tlumočníci se zapisují do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků se souhlasem ministra spravedlnosti (dále jen „ministr“) po vyjádření předsedy krajského soudu, v jehož obvodu mají trvalý pobyt.
	(3)	Vyslovit souhlas se zapsáním do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků lze za předpokladu, že fyzická osoba, která má být do seznamu zapsána
a)	má plnou způsobilost k právním úkonům, 
b)	je bezúhonná,
c)	má úplné středoškolské vzdělání,
d)	je předním odborníkem v oboru nebo jazyce,
e)	má desetiletou odbornou praxi v oboru nebo jazyce,
f)	má odpovídající materiálně technické vybavení nebo možnost jeho používání,
g)	bylo jí 30 nebo více roků.
	(4)	Za bezúhonného se pro účely tohoto zákona nepovažuje ten, 
a)	kdo byl pravomocně odsouzen pro trestný čin související s výkonem jakékoliv soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti, anebo odborné činnosti, která souvisí s výkonem jeho povolání,  nebo za jiný trestný čin spáchaný úmyslně,
b)	jehož další dosavadní chování by vážným způsobem snižovalo důvěru v řádný výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti,
c)	vůči němuž mají státní orgány splatné pohledávky po lhůtě splatnosti.
	(5)	Odbornost podle odstavce 3 písm. d) se prokazuje 
a)	dosaženým vzděláním,
b)	vědeckou, pedagogickou nebo publicistickou činností,
c)	dosaženými oceněními nebo jinými uznáními od profesní komunity, anebo
d)	členstvím v prestižním profesním společenství.
	(6)	Na zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků není právní nárok.

§ 4

	(1)	Pokud není dále stanoveno jinak, souhlas se zápisem do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků lze vyslovit na podkladě písemné žádosti, kterou žadatel  doručí předsedovi krajského soudu, v jehož obvodu má trvalý pobyt. Předseda krajského soudu postoupí žádost neprodleně ministru spolu s vyjádřením, zda zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků odpovídá potřebám řádného zajištění výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti  v obvodu krajského soudu.
	(2)	Jestliže je žadatel v pracovním, služebním, členském nebo jiném obdobném poměru,  je ministr oprávněn si vyžádat  k žádosti o vyslovení souhlasu se zapsáním do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků stanovisko jeho zaměstnavatele.
	(3)	O vyslovení souhlasu se zapsáním do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků ministr žadatele písemně vyrozumí současně s výzvou ke složení slibu soudního znalce nebo soudního tlumočníka.
	(4)	Jestliže ministr souhlas k zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků nevysloví, písemně to žadateli oznámí a to spolu s důvody, které ho k tomu vedly.

§ 5

	(1)	Pokud v obvodu krajského soudu není pro určitý  obor  dostatek soudních znalců nebo pro určitý jazyk dostatek soudních tlumočníků, a pro tento obor nebo jazyk ani není vhodný žadatel o zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, předseda krajského soudu je oprávněn požádat příslušné státní orgány, orgány územní samosprávy, vysoké školy, výzkumné a vědecké instituce, komory podle zvláštních právních předpisů,2)  občanská sdružení soudních znalců a občanská sdružení soudních tlumočníků, o doporučení vhodných osob, které by mohly být zapsány do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků.
	(2)	Jestliže osoba, doporučená podle odstavce 1, splňuje předpoklady pro zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků podle § 3 odst. 3, a se zápisem do seznamu souhlasí, může ministr vyslovit souhlas s jejím zapsáním  do tohoto seznamu a vyzvat ji ke složení slibu i bez podání žádosti. 

§ 6
Slib soudního znalce a soudního tlumočníka

	(1)	Slib soudního znalce nebo soudního tlumočníka zní: "Slibuji, že soudněznaleckou (soudnětlumočnickou) činnost  budu vykonávat nestranně, podle svého nejlepšího vědomí a budu k ní plně  využívat všech svých odborných znalostí". Slib je skládán před zápisem do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků do rukou toho, kdo se zapsáním do seznamu vyslovil souhlas.
	(2)	Po složení slibu podle odstavce 1 ho ministr do seznamu zapíše a vydá mu o tom písemné osvědčení.
	(3)	Odmítnutí složit slib nebo složení slibu s výhradou má za následek, že zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků nemůže být proveden.
2) Např. zákon č. 237/1991 Sb., o patentových zástupcích, ve znění pozdějších předpisů, zákon ČNR č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád), zákon ČNR č. 523/1992 Sb., o daňovém poradenství a o Komoře daňových poradců České republiky, zákon č. 524/1992 Sb., o auditorech a Komoře auditorů ČR, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. .../2002 Sb., o odhadcovství.
§ 7
Úřední označení a úřední razítko

	(1)	Soudní znalec je oprávněn používat úřední označení „soudní znalec“ spolu s uvedením oboru (oborů) a soudní tlumočník je oprávněn používat úřední označení „soudní tlumočník“ spolu s uvedením jazyka (jazyků).  Toto úřední označení nesmí být používáno žádnými jinými osobami a nesmí být  využíváno k reklamním účelům.
 	(2)	Soudní znalci nebo soudní tlumočníci užívají při výkonu své činnosti kulaté úřední razítko v jednotné úpravě, které obsahuje malý státní znak, jméno, příjmení a titul soudního znalce nebo soudního tlumočníka, s označením „soudní znalec“ spolu s uvedením oboru (oborů), nebo „soudní tlumočník“ spolu s uvedením jazyka (jazyků). 
	(3)	Odstavec 2 se nevztahuje na osoby vykonávající činnost podle zvláštních právních předpisů2) a používající při výkonu této činnosti razítko se státním znakem; tyto osoby užívají při výkonu soudněznalecké činnosti toto razítko.
	(4)	Použití úředního razítka mimo výkon činností soudního znalce nebo soudního tlumočníka je nepřípustné.

Výkon činnosti soudního znalce a soudního tlumočníka

§ 8

	(1)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník vykonává soudněznaleckou nebo soudnětlumočnickou činnost na základě ustanovení soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem v soudním řízení, soudní tlumočník případně i v případech stanovených zvláštními zákony.
	(2)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je povinen vykonávat soudněznaleckou nebo soudnětlumočnickou činnost  nestranně, s odpovídající odbornou způsobilostí, čestně a svědomitě.
	(3)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je povinen vykonávat svou činnost osobně. 
	(4)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník mohou být při jednotlivých přípravných a dílčích úkonech zastoupeni svým zaměstnancem, vyjma osobní prohlídky předmětu posudku.
	(5)	Jestliže to vyžaduje povaha věci, jsou soudní znalec (soudní tlumočník) oprávněn přibrat k posuzování dílčích odborných otázek konzultanta; tuto okolnost spolu s důvody, které k ní vedly, musí uvést v rámci příslušného soudněznaleckého posudku (v rámci příslušného úředního překladu nebo jiného tlumočnického úkonu). Odpovědnost soudního znalce za soudněznalecký posudek (soudního tlumočníka za úřední překlad nebo jiný soudnětlumočnický úkon) tím není dotčena.
	(6)	Soudní znalec (soudní tlumočník) je oprávněn, jestliže to vyžaduje povaha věci, přibrat v jednotlivém případě i jiného soudního znalce (soudního tlumočníka); toto přibrání je možné pouze se souhlasem orgánu, který soudního znalce (soudního tlumočníka) v řízení ustanovil.
	(7)	V případě, kdy by mohlo dojít k vážnému ohrožení odborné úrovně posudku soudního znalce (úředního překladu nebo jiného soudnětlumočnického úkonu soudního tlumočníka), je soudní znalec (soudní tlumočník) povinen přizvat, z důvodu zabezpečení náležité odborné úrovně jeho posudku (úředního překladu nebo jiného soudnětlumočnického úkonu), odborností příslušného konzultanta podle odstavce 5 nebo odborností příslušného jiného soudního znalce (soudního tlumočníka) podle odstavce 6. 
	(8)	Posudek může zhotovit a za posudek je zodpovědný pouze ten soudní znalec, který provedl osobní prohlídku předmětu posudku.
	(9)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je oprávněn vykonávat soudněznaleckou nebo soudnětlumočnickou činnost podle tohoto zákona i mimo obvod krajského soudu,  podle kterého je v seznamu je zapsán.

§ 9

	(1)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je povinen zachovávat mlčenlivost o skutečnostech, o nichž se při výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti dozvěděl; tato povinnost trvá i po jeho případném vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků. Povinnost mlčenlivosti se vztahuje i na přibraného konzultanta nebo zaměstnance soudního znalce nebo soudního tlumočníka, jakož i na jiné osoby podílející se na výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti spolu se soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem.
	(2)	Ke zbavení povinnosti mlčenlivosti podle odstavce 1 je oprávněn ministr, pokud se jedná o výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti v soudním řízení, nebo osoba, vůči níž tato povinnost svědčí, pokud se jedná o výkon soudnětlumočnické činnosti podle zvláštních zákonů. 

§ 10

	(1)	Nestanoví-li zákon jinak, je soudní znalec nebo soudní tlumočník, ustanovený v soudním řízení, povinen podat soudněznalecký posudek nebo provést soudnětlumočnický úkon. Nesplnění této povinnosti bez včasného sdělení závažných důvodů, nebo jiné hrubé porušení povinností soudního znalce nebo soudního tlumočníka,  oznámí orgán, který soudního znalce nebo soudního tlumočníka v řízení ustanovil, ministru; stejně tak mu oznámí případy, kdy soudněznalecká nebo soudnětlumočnická činnost je vykonávána s nedostatečnou odbornou způsobilostí. 
	(2)	Termín podání soudněznaleckého posudku nebo provedení soudnětlumočnického úkonu se stanovuje na základě dohody mezi soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem a orgánem, který je v řízení ustanovil.
 	(3)	Kopie písemných soudněznaleckých posudků včetně jejich příloh podaných pro potřeby soudního řízení je soudní znalec povinen uchovávat po dobu deseti let. 
	(4)	Výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem, ustanoveným v soudním řízení se pro účely pracovněprávních vztahů posuzuje jako překážka v práci z důvodu jiných úkonů v obecném zájmu,3) při které náleží pracovní volno v nezbytně nutném rozsahu  bez náhrady mzdy.

§ 11

 	(1)	Soudní znalec nebo soudní  tlumočník nesmí v soudním řízení podat soudněznalecký posudek nebo provést soudnětlumočnický úkon, jestliže lze mít pro jeho poměr k věci, k orgánům provádějícím řízení, k účastníkům řízení nebo k jejich zástupcům pochybnost o jeho nepodjatosti. 

3) § 124 zákoníku práce.
	(2)	Jakmile se soudní znalec nebo soudní tlumočník dozví o skutečnostech, pro které je vyloučen, oznámí to neprodleně orgánu, který ho v řízení ustanovil; tuto oznamovací povinnost mají i účastníci řízení. O tom, zda soudní znalec nebo soudní tlumočník je vyloučen, rozhoduje orgán, který ho v řízení  ustanovil.
	(3)	Ustanovení zvláštních zákonů upravujících vyloučení soudního znalce nebo soudního tlumočníka v soudním řízení nejsou ustanoveními odstavců 1 a 2 dotčena. O tom, kdy soudní znalec nebo soudní tlumočník může odepřít podání soudněznaleckého posudku nebo provedení soudnětlumočnického úkonu, a kdy mu nemůže být podání soudněznaleckého posudku nebo provedení soudnětlumočnického úkonu uloženo, platí pro jednotlivé druhy řízení ustanovení zvláštních zákonů o svědcích.
	(4)	Důvody, pro které je soudní tlumočník v soudním řízení vyloučen z úkonu, platí přiměřeně i pro soudnětlumočnickou činnost, kterou vykonává podle zvláštních zákonů.	

§ 12
Soudněznalecký a soudnětlumočnický deník

	(1)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je povinen vést soudněznalecký nebo soudnětlumočnický deník. Do deníku soudní znalec zapisuje provedení všech soudněznaleckých posudků a soudní tlumočník provedení všech úředních překladů a jiných soudnětlumočnických úkonů, jejich předmět, pro koho byla činnost provedena, výši odměny a výloh a den jejich proplacení.
(2)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník je povinen předložit soudněznalecký nebo soudnětlumočnický deník na požádání ministru nebo jím pověřenému orgánu k provedení kontroly.

§ 13
Vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků

	(1)	Ministr vyškrtne soudního znalce nebo soudního tlumočníka ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, jestliže
a)	byl zbaven způsobilosti k právním úkonům nebo jeho způsobilost k právním úkonům byla omezena,
b) 	přestal  splňovat podmínku bezúhonnosti,
c) 	zemřel nebo byl prohlášen za mrtvého.
	Vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků podle písmen a) nebo b) se provedou ke dni právní moci rozhodnutí, v jehož důsledku nastala příslušná skutečnost.
	(2)	 Pokud soudní znalec nebo soudní tlumočník požádá o vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, ministr ho vyškrtne k poslednímu dni kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém mu byla žádost soudního znalce nebo soudního tlumočníka doručena.
	(4)	Ministr vyškrtne soudního znalce nebo soudního tlumočníka ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků pokud na základě výsledků jeho soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti zjistí, že
a)	soudní znalec nebo soudní tlumočník hrubým způsobem nebo opakovaně porušuje povinnosti soudního znalce nebo soudního tlumočníka,
b)	odborná způsobilost soudního znalce nebo soudního tlumočníka již neodpovídá potřebám řádného zabezpečení soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti, 
c)	nastaly jiné skutečnosti, pro které soudní znalec nebo soudní tlumočník nemůže soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost vykonávat.
	Vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků se provede tak, aby soudní znalec nebo soudní tlumočník měl možnost se vyjádřit k důvodům, pro které má být ze seznamu vyškrtnut.
	(5)	Osobu, která byla ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků vyškrtnuta, o tom písemně vyrozumí ministr, s výjimkou vyškrtnutí z důvodu podle odstavce 1 písmene c).

§ 14
Dočasné pozastavení výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti

	(1)	Ministr dočasně pozastaví výkon soudněznalecké činnosti soudnímu znalci nebo soudnímu tlumočníkovi výkon soudnětlumočnické činnosti, pokud
a)	bylo proti němu zahájeno trestní  stíhání, v jehož důsledku může přestat splňovat podmínku bezúhonnosti,
b)	bylo zahájeno řízení o zbavení nebo omezení jeho způsobilosti k právním úkonům.
	(2)	Ministr může dočasně pozastavit výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti soudnímu znalci nebo soudnímu tlumočníkovi na jeho žádost, nejvýše však na dobu jednoho roku, pokud k tomu soudní znalec nebo soudní tlumočník uvede závažné důvody a pokud to  nebrání potřebám řádného zajištění soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v obvodu krajského soudu.
	(3)	Dočasné pozastavení výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti se vyznačí po dobu jeho trvání u zápisu soudního znalce nebo soudního tlumočníka v seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků; po tuto dobu nesmí  soudní znalec nebo soudní tlumočník tuto činnost vykonávat.

Soudněznalecká činnost soudněznaleckých ústavů

§ 15

	(1)	Veřejná a státní vědecká pracoviště nebo vysokoškolské ústavy, specializovaní na soudněznaleckou činnost (dále jen „vědecká pracoviště“), mohou vykonávat soudněznaleckou činnost svěřenou soudním znalcům,  pokud jsou se souhlasem ministra zapsána do seznamu soudněznaleckých ústavů (dále jen „soudněznalecké ústavy“).
	(2)	Soudněznalecké ústavy mohou být v soudním řízení požádány orgánem, který řízení vede, o podání soudněznaleckého posudku v případech vyžadujících zvláštního vědeckého posouzení.
	(3)	Seznam soudněznaleckých ústavů vede ministerstvo; seznam se zasílá všem soudům a dalším státním orgánům, stanoveným vyhláškou Ministerstva spravedlnosti. Seznam soudněznaleckých ústavů je veřejně přístupný u krajských soudů a okresních soudů; krajské a okresní soudy z něj na žádost vyhotovují výpisy soudněznaleckých ústavů v žádaném oboru.
	(4)	Zápis do seznamu soudněznaleckých ústavů se provádí na základě písemné žádosti vědeckého pracoviště, která se doručuje ministru. Vědecké pracoviště může být do seznamu zapsáno i bez žádosti, pokud se zápisem souhlasí.
	(5)	Na zapsání do seznamu soudněznaleckých ústavů není právní nárok.

§ 16

	(1)	Soudněznalecký ústav bude ze  seznamu soudněznaleckých ústavů vyškrtnut, jestliže na základě výsledků jeho  činnosti bude zjištěno, že
a) 	nastaly skutečnosti, pro které nemůže soudněznaleckou činnost trvale vykonávat,
b)	hrubým způsobem nebo opakovaně porušuje  povinnosti při výkonu soudněznalecké činnosti.
	Vyškrtnutí ze seznamu soudněznaleckých ústavů se provede tak, aby soudněznalecký ústav měl možnost se vyjádřit k důvodům, pro které má být ze seznamu vyškrtnut.
	(2)	Pokud  soudněznalecký ústav požádá o vyškrtnutí ze seznamu soudněznaleckých ústavů, ministerstvo jej vyškrtne k poslednímu dni kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém mu byla žádost doručena.

§ 17
	ALTERNATIVA 1
	(1) 	Soudněznalecký ústav podává soudněznalecký posudek písemně. Uvede v něm, kdo posudek připravoval a kdo může v soudním řízení  osobně stvrdit správnost posudku a podat požadovaná vysvětlení. Soudněznalecký ústav může soudněznaleckou činnost vykonávat jen pomocí fyzických osob zapsaných do seznamu soudních znalců.
	ALTERNATIVA 2
	(1) 	Soudněznalecký ústav podává soudněznalecký posudek písemně. Uvede v něm, kdo posudek připravoval a kdo může v soudním řízení  osobně stvrdit správnost posudku a podat požadovaná vysvětlení.

	(2)	Za včasné a řádné provedení posudku odpovídá soudněznalecký ústav; ten má též právo na odměnu a náhradu nákladů. 
	(3)	Zaměstnanec soudněznaleckého ústavu, který je zapsán do seznamu soudních znalců, nemůže současně vykonávat soudněznaleckou činnost samostatně, nebo jako zaměstnanec jiného soudněznaleckého ústavu.
	(4)	Soudněznalecké ústavy užívají při výkonu soudněznalecké činnosti  obvyklé razítko používané v úředním styku.
	(5)	Pro výkon  soudněznalecké činnosti soudněznaleckých ústavů jinak platí  přiměřeně ustanovení o výkonu soudněznalecké činnosti soudních znalců.

§ 18
Výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti
osobami nezapsanými do seznamu

	(1)	V soudním řízení lze ustanovit soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem fyzickou osobu, která není zapsána do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, jestliže splňuje předpoklady uvedené v § 3 odst. 3, a s ustanovením vyslovila souhlas, pokud 
a)	není pro některý obor nebo jazyk soudní znalec nebo soudní tlumočník do seznamu zapsán, nebo
b)	soudní znalec nebo soudní tlumočník nemůže úkon provést, anebo provedení takového úkonu by bylo spojeno s nepřiměřenými obtížemi nebo náklady.
	(2)	Takto ustanovený soudní znalec nebo soudní tlumočník může podat soudněznalecký posudek nebo provést soudnětlumočnický úkon, jestliže složil slib podle § 6 odst.1 do rukou toho, kdo ho soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem v soudním řízení ustanovil.
	(3)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník podle odstavce 1 nesmí používat úřední označení podle § 7 odst. 1. Pro další výkon činnosti soudního znalce nebo soudního tlumočníka podle odstavce 1 jinak přiměřeně platí ustanovení o výkonu činnosti soudních znalců a soudních tlumočníků.

Odměňování a náhrada nákladů

§ 19

	ALTERNATIVA 1
	(1)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník má za podání soudněznaleckého posudku nebo za provedení soudnětlumočnického úkonu v soudním řízení, nárok na odměnu. Odměna zohledňuje množství účelně vynaložené  práce, riziko a goodwill soudního znalce nebo soudního tlumočníka. Soudní znalec nebo soudní tlumočník má dále nárok na úhradu nákladů, které účelně vynaložil v souvislosti se soudněznaleckým  posudkem nebo soudnětlumočnickým úkonem. Odměna a náhrada nákladů se stanovují na základě dohody mezi soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem a orgánem, který je v řízení ustanovil. K součtu odměny a náhrady nákladů se připočítává daň z přidané hodnoty podle zvláštních právních předpisů,4) pokud je soudní znalec nebo soudní tlumočník jejím plátcem.
	ALTERNATIVA 2
	(1)	Soudní znalec nebo soudní tlumočník má za podání soudněznaleckého posudku nebo za provedení soudnětlumočnického úkonu v soudním řízení, nárok na odměnu podle sazeb stanovených vyhláškou Ministerstva spravedlnosti. Odměna se stanoví podle odbornosti a podle množství účelně vynaložené  práce soudního znalce nebo soudního tlumočníka. Soudní znalec nebo soudní tlumočník má dále nárok na úhradu  nákladů, které účelně vynaložil v souvislosti se soudněznaleckým  posudkem nebo soudnětlumočnickým úkonem. K součtu odměny a náhrady nákladů se připočítává daň z přidané hodnoty podle zvláštních právních předpisů,4) pokud je soudní znalec nebo soudní tlumočník jejím plátcem.

	(2)	Odměna může být krácena až o 50% stanovené částky, jestliže soudněznalecký posudek nebo soudnětlumočnický úkon nebyl proveden řádně. Jde-li o zvlášť nekvalitní provedení soudněznaleckého posudku nebo soudnětlumočnického úkonu, může být odměna zcela odepřena.
	(3)	Odměna může být zvýšena až o 50% stanovené částky s ohledem na obtížnost a náročnost vypracování soudněznaleckého posudku nebo provedení soudnětlumočnického úkonu, anebo pokud je požadováno jejich spěšné provedení. 

4) Zákon č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů.
	ALTERNATIVA 1
	(4)	Náklady se rozumí zejména 
a)	cestovní výdaje, 
b)	náhrada ušlé mzdy při předvolání k soudnímu řízení,  
c)	přímé věcné náklady, 
d)	náklady spojené s přibráním konzultantů,
e)	náklady spojené s přibráním pracovníků pro pomocné práce,
f)	náklady za použití materiálně technického vybavení zaměstnavatele a 
g)	další nepřímé náklady spojené s výkonem soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti, pokud soudní znalec nebo soudní tlumočník používají k výkonu této činnosti vlastní materiálně technické vybavení, anebo vlastní kancelář. 
	Nárok na náhradu nákladů podle písmene d) má soudní znalec nebo soudní tlumočník jen tehdy, pokud orgán,  který ho soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem v řízení ustanovil, vyslovil s přibráním konzultanta  souhlas.
	
	ALTERNATIVA 2
	(4)	Náklady se rozumí zejména 
a)	cestovní výdaje, 
b)	náhrada ušlé mzdy při předvolání k soudnímu řízení,  
c)	přímé věcné náklady, 
d)	náklady spojené s přibráním konzultantů,
e)	náklady spojené s přibráním pracovníků pro pomocné práce, a
f)	náklady za použití materiálně technického vybavení zaměstnavatele. 
	Nárok na náhradu nákladů podle písmene d) má soudní znalec nebo soudní tlumočník jen tehdy, pokud orgán,  který ho soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem v řízení ustanovil, vyslovil s přibráním konzultanta  souhlas.
 	
	ALTERNATIVA 1 (za současné platnosti ALTERNATIVY 1 u odstavce 1)
 	(5)	Odměnu a náhradu nákladů je soudní znalec nebo soudní  tlumočník povinen vyúčtovat současně s podáním soudněznaleckého posudku nebo s provedením soudnětlumočnického úkonu. Výši odměny a náhrady nákladů určí orgán, který soudního znalce nebo soudního tlumočníka v řízení ustanovil. Tento orgán je vázán dohodou o výši odměny a náhradě nákladů podle odstavce 1, pokud nenastaly důvody pro snížení odměny podle odstavce 2.
	ALTERNATIVA 2 (za současné platnosti ALTERNATIVY 2 u odstavce 1)
 	(5)	Odměnu a náhradu nákladů je soudní znalec nebo soudní  tlumočník povinen vyúčtovat současně s podáním soudněznaleckého posudku nebo s provedením soudnětlumočnického úkonu. Výši odměny a náhrady nákladů určí orgán, který soudního znalce nebo soudního tlumočníka v řízení ustanovil.

	(6)	Ustanovení předchozích odstavců platí i pro odměňování a náhradu nákladů soudněznaleckých ústavů a soudních znalců nebo soudních tlumočníků ustanovených podle § 18.

§ 20

	Pokud zvláštní zákon ukládá doložit úřední překlad nebo jiný úkon soudního tlumočníka, použijí se ustanovení § 19 obdobně.

§ 21
Společné ustanovení

	Zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, nebo seznamu soudněznaleckých ústavů, vyškrtnutí z těchto seznamů a dočasné pozastavení výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti a postupy s tím spojené nejsou správním rozhodováním.

§ 22
Zmocňovací ustanovení

	K provedení tohoto zákona Ministerstvo spravedlnosti vyhláškou upraví podrobnosti
a)	zápisu do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků a seznamu soudněznaleckých ústavů,
b)	vedení, aktualizace a zasílání seznamů soudních znalců a soudních tlumočníků ministerstvem, ústředního seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků a seznamu soudněznaleckých ústavů, a pořizování výpisů z nich,
c)	odborné způsobilosti soudních znalců a soudních tlumočníků a jejího posuzování,
d) 	vedení soudněznaleckých a soudnětlumočnických deníků a jejich kontroly,
e)	výkonu činnosti soudních znalců a soudních tlumočníků, včetně náležitostí písemných soudněznaleckých posudků a soudnětlumočnických úkonů,
f) 	provedení a použití úředních razítek soudních znalců a soudních tlumočníků podle § 7 odst. 2,

ALTERNATIVA 1 (za současné platnosti ALTERNATIVY 1 u § 19 odst. 1, 4 a 5)
g) 	krácení a zvyšování odměn soudních znalců a soudních tlumočníků a soudněznaleckých ústavů a  kontroly odměňování.
ALTERNATIVA 2 (za současné platnosti ALTERNATIVY 2 u § 19 odst. 1, 4 a 5)
g) 	odměňování soudních znalců a soudních tlumočníků a soudněznaleckých ústavů, včetně krácení a zvyšování odměn, poskytování náhrady nákladů a  kontroly odměňování.

ČÁST DRUHÁ
ZMĚNA A DOPLNĚNÍ NĚKTERÝCH ZÁKONŮ

§ 23

Zákon České národní rady č. 436/1991 Sb. o některých opatřeních v soudnictví, o volbách přísedících, jejich zproštění a odvolání z funkce a o státní správě soudů České republiky, ve znění zákona České národní rady č. 580/1991 Sb., zákona č. 23/1993 Sb., zákona č. 171/1993 Sb., zákona č. 284/1993 Sb., zákona č. 240/1995 Sb., zákona č. 202/1997 Sb., zákona č. 215/2000 Sb. a zákona č. 11/2001 Sb., se mění takto:

1.	V § 21 odst. 1 písmeno j) včetně poznámky č. 18 zní:
„ j)	zajišťuje výkon soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v rozsahu stanoveném zvláštním zákonem,18) 
---------------------------------------
18) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

2.	V § 23 odst. 1 písmeno k) zní:
„k)	vyjadřuje se k zápisům do seznamů soudních znalců a soudních tlumočníků a v případech stanovených zvláštním zákonem18) žádá příslušné organizace o doporučení vhodných osob, které by mohly být zapsány do těchto seznamů.“.

§ 24

Zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění zákona č. 231/1992 Sb., zákona České národní rady č. 591/1992 Sb., zákona č. 600/1992 Sb., zákona č. 273/1993 Sb., zákona č. 303/1993 Sb., zákona č. 38/1994 Sb., zákona č. 42/1994 Sb., zákona č. 136/1994 Sb., zákona č. 200/1994 Sb., zákona č. 237/1995 Sb., zákona č. 286/1995 Sb., zákona č. 94/1996 Sb., zákona č. 95/1996 Sb., zákona č. 147/1996 Sb., zákona č. 19/1997 Sb., zákona č. 49/1997 Sb., zákona č. 61/1997 Sb., zákona č. 79/1997 Sb., zákona č. 217/1997 Sb., zákona č. 280/1997 Sb., zákona č. 15/1998 Sb., zákona č. 83/1998 Sb., zákona č. 157/1998 Sb., zákona č. 167/1998 Sb., zákona č. 159/1999 Sb., zákona č. 356/1999 Sb., zákona č. 358/1999 Sb., zákona č. 360/1999 Sb., zákona č. 363/1999 Sb., zákona č. 27/2000 Sb., zákona č. 29/2000 Sb., zákona č. 121/2000 Sb., zákona č. 122/2000 Sb., zákona č. 123/2000 Sb., zákona č. 124/2000 Sb., zákona č. 149/2000 Sb., zákona č. 151/2000 Sb., zákona č. 158/2000 Sb., zákona č. 247/2000 Sb., zákona č. 249/2000 Sb., zákona č. 258/2000 Sb., zákona č. 309/2000 Sb., zákona č. 362/2000 Sb., zákona č. 409/2000 Sb., zákona č. 458/2000 Sb., zákona č. 61/2001 Sb., zákona č. 100/2000 Sb. a zákona č. 120/2001 Sb., se mění a doplňuje takto: 

1.	V § 3 odst. 2 písmeno d) včetně poznámky č. 7 zní:
„ d) soudních znalců a soudních tlumočníků,7) 
---------------------------------------
7) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

2.	V příloze č. 2 nazvané „Vázané živnosti“ se do části „SKUPINA 214: Ostatní“ na konci připojuje tato další vázaná živnost:

 „1. Tlumočnická a překladatelská činnost v jazyce ................. 
2. a) úplné středoškolské vzdělání, státní speciální jazyková zkouška pro obor tlumočnický a překladatelský v příslušném jazyce*) a 3 roky praxe v tlumočnické nebo překladatelské činnosti nebo b) vysokoškolské vzdělání v oboru, ve kterém má být tlumočnická a překladatelská činnost vykonávána a 5 roků praxe v tlumočnické nebo překladatelské činnosti.
3. *) Vyhláška č. 526/1992 Sb., o státních jazykových školách a státních jazykových zkouškách.“.

§ 25

Zákon České národní rady č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, ve znění zákona České národní rady č. 271/1992 Sb., zákona č. 273/1994 Sb., zákona č. 36/1995 Sb.,  zákona č. 118/1995 Sb., zákona č. 160/1995 Sb., zákona č. 151/1997 Sb., zákona č. 209/1997 Sb., zákona č. 227/1997 Sb., zákona č. 103/2000 Sb., zákona č. 155/2000 Sb., zákona č. 241/2000 Sb. a zákona č. 255/2000 Sb., se mění takto:

V příloze Sazebník soudních poplatků položka 28 zní:
„Položka 28
a) Za zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků 		Kč 300,-
b) Za rozšíření zápisu o každý další obor nebo jazyk 				Kč 100,-
c) Za výpis ze seznamu soudních znalců a soudních  tlumočníků 			Kč   50,-“.

§ 26

Zákon č. 265/1992 Sb., zápisech vlastnických a jiných věcných práv k nemovitostem, ve znění zákona č. 210/1993 Sb., zákona č. 90/1996 Sb., zákona č. 27/2000 Sb., zákona č. 30/2000 Sb.  a zákona č. 120/2001 Sb., se mění takto:

	Poznámka č. 3 zní:
„3) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 27

Zákon České národní rady č. 358/1992 Sb., notářích a jejich činnosti (notářský řád), ve znění zákona č. 82/1998 Sb., zákona č. 30/2000 Sb., zákona č. 370/2000 Sb. a zákona č. 120/2001 Sb., se mění a doplňuje takto:

1.	V § 5 odst. 2 věta druhá zní:
„Notář však může i za úplatu vykonávat činnost vědeckou, publikační, pedagogickou, uměleckou, soudnětlumočnickou a soudněznaleckou.2a)“
Poznámka č. 2a zní:
--------------------------------------
„2a) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
        doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

2.	V § 59 odst. 3 se slovo „tlumočníci“ nahrazuje slovy „soudní tlumočníci2a)“.

3.	V § 63 písm. c), písm.e) a písm.h) se slovo „tlumočníků“ nahrazuje slovy „soudních tlumočníků2a)“.

4.	V § 64 se slovo „tlumočníky“ nahrazuje slovy „soudní tlumočníky2a)“.

5.	V § 69 odst. 1 se ve větě první slovo „tlumočníka.“ nahrazuje slovy „soudního tlumočníka.2a)“ a ve větě druhé se před slovo „tlumočníka“ vkládá slovo „soudního“.

6.	V § 69 odst.2 se před slovo „tlumočníka“ vkládá slovo „soudního“.

7.	V § 69 odst.3 se před slovo „tlumočník“ vkládá slovo „soudní“.

8.	V § 73 odst.1 se slovo „tlumočníkem.“ nahrazuje slovy „soudním tlumočníkem.2a)“.

9.	V § 74 odst.4 se slovo „tlumočníkem.“ nahrazuje slovy „soudním tlumočníkem.2a)“.

10.	V § 96 se slova „znalcům ustanoveným v řízení před státním orgánem, pokud nemohou podat znalecký posudek“ nahrazují slovy „soudním znalcům,2a) pokud nemohou podat soudněznalecký posudek“.

11.	V § 97 odst. 2 se slovo „znalce.“ nahrazuje slovy „soudního znalce.2a)“.

§ 28

Zákon č. 586/1992 Sb., daních z příjmů, ve znění zákona č. 35/1993 Sb., zákona České národní rady č. 96/1993 Sb., zákona č. 157/1993 Sb., zákona č. 196/1993 Sb., zákona č. 323/1993 Sb., zákona č. 42/1994 Sb., zákona č. 85/1994 Sb., zákona č. 114/1994 Sb., zákona č. 259/1994 Sb., zákona č. 32/1995 Sb., zákona č. 87/1995 Sb., zákona č. 118/1995 Sb., zákona č. 149/1995 Sb., zákona č. 248/1995 Sb., zákona č. 316/1996 Sb., zákona č. 18/1997 Sb., zákona č. 151/1997 Sb., zákona č. 209/1997 Sb., zákona č. 210/1997 Sb., zákona č. 227/1997 Sb., zákona č. 111/1998 Sb., zákona č. 149/1998 Sb., zákona č. 168/1998 Sb., zákona č. 333/1998 Sb., zákona č. 63/1999 Sb., zákona č. 129/1999 Sb., zákona č. 144/1999 Sb., zákona č. 170/1999 Sb., zákona č. 225/1999 Sb., zákona č. 3/2000 Sb., zákona č. 17/2000 Sb., zákona č. 27/2000 Sb., zákona č. 72/2000 Sb., zákona č. 100/2000 Sb., zákona č. 103/2000 Sb., zákona č. 121/2000 Sb., zákona č. 132/2000 Sb., zákona č. 241/2000 Sb., zákona č. 340/2000 Sb., zákona č. 492/2000 Sb., zákona č. 117/2001 Sb. a zákona č. 120/2001 Sb., se mění a doplňuje takto: 

1.	V § 7 odst. 2 písm. c) se před slovo „znalce“ a před slovo „tlumočníka“ vkládá slovo „soudního“.

2.	V poznámce č. 6f se věta „Zákon č. 36/1967  Sb., o znalcích a  tlumočnících.“ nahrazuje větou „Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 29

Zákon České národní rady č. 40/1993 Sb., o nabývání a pozbývání státního občanství České republiky, ve znění zákona č. 272/1993 Sb., zákona č. 140/1995 Sb. a zákona č.139/1996 Sb., se mění takto:

V § 22 odst. 1 písm. b) poznámka č. 5 zní: 
--------------------------------------
„5) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 30

Zákon České národní rady č. 41/1993 Sb., o ověřování shody opisů nebo kopie s listinou a o ověřování pravosti podpisu okresními a obecními úřady a o vydávání potvrzení orgány obcí a okresními úřady, ve znění zákona č. 15/1997 Sb., se mění a doplňuje takto:

V § 4 odst. 5 se před slovo „tlumočníkem“ vkládá slovo „soudním“ a poznámka č. 3 zní:
------------------------------------------------------------------------------
„3) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 31

Zákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění, ve znění zákona č. 19/1996 Sb., zákona č. 218/1996 Sb., zákona č. 255/1996 Sb., zákona č. 129/1997 Sb., zákona č. 134/1997 Sb., zákona č. 254/1997 Sb., zákona č. 289/1997 Sb., zákona č. 104/1998 Sb., zákona č. 234/1998 Sb., zákona č. 224/1999 Sb., zákona č. 228/1999 Sb., zákona č. 18/2000 Sb., zákona č. 118/2000 Sb., zákona č. 132/2000 Sb., zákona č. 220/2000 Sb., zákona č. 375/2000 Sb. a zákona č. 116/2001 Sb.,  se mění takto:

	V poznámce č. 13 se slova „zákon č. 36/1967  Sb., o znalcích a  tlumočnících“ nahrazují slovy „zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví)“.
§ 32

Zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění zákona č. 242/1997 Sb., zákona č. 2/1998 Sb., zákona č. 127/1998 Sb., zákona č. 225/1999 Sb., zákona č. 363/1999 Sb., zákona č. 18/2000 Sb., zákona č. 132/2000 Sb., zákona č. 155/2000 Sb., zákona č. 167/2000 Sb., zákona č. 220/2000 Sb., zákona č. 258/2000 Sb. a zákona č. 459/2000 Sb., se mění takto:

	V poznámce č. 3 se slova „zákon č. 36/1967  Sb., o znalcích a  tlumočnících“ nahrazují slovy „zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví)“.

§ 33

Zákon č. 193/1999 Sb., o státním občanství některých bývalých československých státních občanů, se mění takto:

	V poznámce č. 4 se věta „Zákon č. 36/1967  Sb., o znalcích a  tlumočnících.“ nahrazuje větou „Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 34

Zákon č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění zákona č. 140/2001 Sb., se mění takto:

	Poznámka č. 25 zní:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
„25) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
        doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 35

Zákon č. 158/2000 Sb., o vyhledávání, průzkumu a těžbě nerostných zdrojů z mořského dna za hranicemi pravomocí států a o změně některých zákonů, se mění takto:

	Poznámka č. 8 zní:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
„8) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 36

Zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích, se doplňuje takto:

	V § 18 písm. a) se před slovo „znalců“ a před slovo „tlumočníků“ vkládá slovo „soudních“.

§ 37

Zákon č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu a o změně některých dalších zákonů (zákon o elektronickém podpisu), se mění takto:

1.	V § 10 odst. 6 se před slovo „znalec“ a před slovo „tlumočníků“ vkládá slovo „soudní“.

2.	V poznámce č. 6 se věta „Zákon č. 36/1967  Sb., o znalcích a  tlumočnících.“ nahrazuje větou „Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

§ 38

Zákon č. 137/2001 Sb., o zvláštní ochraně svědka a dalších osob v souvislosti s trestním řízením a o změně zákona č.  99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, se mění takto:

	V § 2 odst. 1 písm. b) se před slovo „znalcem“ a před slovo „tlumočníkem“ vkládá slovo „soudním“ a za slovo „tlumočníkem“ se vkládá poznámka č. 1a), která zní:
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
„1a) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
       doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).“.

ČÁST TŘETÍ
Přechodná, zrušovací a závěrečná ustanovení

§ 39
	
	ALTERNATIVA 1
	(1)	Pokud se v právních předpisech upravujících soudní řízení hovoří o znalcích a znaleckých posudcích ve smyslu zákona č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, rozumějí se tím soudní znalci a posudky soudních znalců podle tohoto zákona.
	ALTERNATIVA 2
	(1)	Pokud se v právních předpisech upravujících soudní řízení hovoří o znalcích a znaleckých posudcích ve smyslu zákona č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, rozumějí se tím soudní znalci a posudky soudních znalců podle tohoto zákona. To platí i pro právní předpisy mimo soudní řízení, pokud se v nich hovoří o výslechu znalce.

	(2)	Pokud se v právních předpisech upravujících soudní řízení hovoří o tlumočnících a tlumočnických úkonech ve smyslu zákona č. 36/1967 Sb.,  rozumějí se tím soudní tlumočníci a  úkony soudních tlumočníků podle tohoto zákona. To platí i pro předpisy mimo soudní řízení, pokud je v nich vyžadován úřední překlad.
	(3)	Pokud je podle zvláštních právních předpisů, vyjma případů podle odstavce 1, vyžadován posudek  znalce z oblasti oceňování majetku, rozumí se tím nadále  posudek, vypracovaný na základě oprávnění k výkonu činnosti podle zvláštního zákona.5)

	ALTERNATIVA 1
	(4)	Pokud je podle zvláštních právních předpisů, vyjma případů podle odstavce 2, vyžadován úkon tlumočníka, rozumí se tím nadále úkon prováděný na základě oprávnění k výkonu činnosti podle zvláštního zákona.6)
	ALTERNATIVA 2
	(4)	Pokud je podle zvláštních právních předpisů, vyjma případů podle odstavce 2, vyžadován úkon tlumočníka, rozumí se tím nadále úkon prováděný na základě oprávnění k výkonu činnosti podle zvláštního zákona.6)
 	(5)	Ustanovení  zvláštních právních předpisů upravujících přibrání státního orgánu nebo státního ústavu k podání nebo přezkoumání soudněznaleckého posudku v trestním řízení,7) nejsou tímto zákonem dotčena.

§ 40

	(1)	Znalci a tlumočníci, jmenovaní podle zákona č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, mohou do jednoho roku od účinnosti tohoto zákona vykonávat soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost v rozsahu a za podmínek stanovených zákonem č. 36/1967 Sb. a prováděcími předpisy k němu vydanými. Po stejnou dobu mohou vykonávat soudněznaleckou činnost znalecké ústavy a jiná pracoviště, zapsané podle zákona č. 36/1967 Sb. v seznamu  vedeném Ministerstvem spravedlnosti. 
	(2)	Znalci a tlumočníci, jmenovaní podle zákona č. 36/1967 Sb., kteří budou v době podle odstavce 1 zapsáni do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, se ke dni tohoto zápisu vyškrtnou ze seznamů znalců a tlumočníků podle zákona č. 36/1967 Sb.; obdobně budou ze seznamu znaleckých ústavů podle zákona č. 36/1967 Sb. vyškrtnuty ústavy a jiná pracoviště, které budou v této době zapsány do seznamu soudněznaleckých ústavů podle tohoto zákona.

§ 41

	Zrušuje se zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících.

§ 42

Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. 1. 2002.

5) Zákon č. .../2002 Sb., o odhadcovství.
6) Zákon č 455./19912 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů.
7) § 110 zákona č 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů.
D ů v o d o v á   z p r á v a
I. Obecná část:

	A. Platná právní úprava znalectví
	
	Poslanecká sněmovna Parlamentu ČR (dále jen „PSP“) na svém zasedání dne 25. 3. 1998 vrátila vládní návrh zákona o soudních znalcích a soudních tlumočnících k přepracování. Tento vrácený návrh byl založen na rozdělení znaleckých činností na „komerční“ a „soudněznaleckou“ oblast, přičemž „komerční“ činnosti měly být řešeny v rámci živnostenského zákona (jako živnost vázaná a koncesovaná). Poslanci při rozpravě k tomuto návrhu zejména kritizovali neuspokojivou situaci v oblasti oceňování majetku a rozdělení dosavadní znalecké činnosti na dvě paralelní větve - komerční a soudněznaleckou.
	Koncem roku 2000 byl do PSP předložen návrh poslanců Stanislava Křečka a Cyrila Svobody na zřízení Komory soudních znalců ČR a změně zákona č. 36/1967 Sb. o znalcích a tlumočnících (tisk 803). Podstatou tohoto návrhu bylo zřízení Komory soudních znalců jako dobrovolného sdružení, na které mají přejít rozhodující pravomoci ze soudů a MSp. PSP tento návrh zamítla a na návrh zpravodaje uložila vládě vypracování nového zákonného vymezení znalců a tlumočníků a to do konce roku 2001. I u tohoto návrhu zákona poslanci při rozpravě k tomuto návrhu dne 22. 2. 2001 zejména kritizovali nepřípadnost zřízení komory u soudních znalců vedoucí až k možné kolizi s nezávislostí soudů a dále neuspokojivou situaci v oblasti oceňování majetku.
	Podle platné právní úpravy se soudněznalecká a soudnětlumočnická činnost řídí zákonem č.36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, který upravuje jmenování a  odvolávání znalců a tlumočníků, stanoví hlavní obecné zásady pro výkon soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti a pro odměňování soudních znalců a tlumočníků.  Podrobnosti dále upravuje vyhláška č. 37/1967 Sb., k provedení  zákona o znalcích a tlumočnících, ve znění vyhlášek č. 11/1985  Sb., č. 184/1990 Sb. a č. 77/1993 Sb. Platná právní úprava se vztahuje nejen na soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost vykonávanou v  řízení před soudy, ale i před dalšími státními orgány, popř. jinými orgány pověřenými výkonem státní správy a na soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost  prováděnou v souvislosti s právními úkony fyzických nebo  právnických osob. 
	Odborné znalosti soudního znalce umožňují soudu správně posoudit skutečnosti významné pro řízení a získat potřebné důkazní prostředky. Odborné znalosti soudního tlumočníka umožňují vedení řízení s osobami, které dostatečně neovládají jazyk, ve kterém  je řízení vedeno.  Lze tedy říci, že jak činnost soudních znalců, tak činnost soudních tlumočníků jsou neodmyslitelným předpokladem plnění ústavního principu spravedlivého procesu. Výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti v soudním řízení přitom nezávisí na samotném soudním znalci nebo tlumočníkovi, ale na tom, zda ho příslušný orgán ustaví či přibere k řízení; na tuto činnost nelze použít komerční hlediska.
	Protože podle platné právní úpravy je i výkon znalecké nebo tlumočnické činnosti mimo soudní sektor vázán na jmenování soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem a na jmenování  nevzniká  ani při splnění potřebných odborných předpokladů právní nárok, může být tímto postupem omezen volný přístup  k určité činnosti osobám, které jinak splňují potřebné odborné předpoklady a mohly by tuto činnost vykonávat  jako povolání. 
	Je tedy zřejmé, že s prosazováním a upevňováním tržních vztahů se výkon soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti, zajišťované pro fyzické a právnické osoby, stále více osamostatňuje a zásadně odlišuje od výkonu soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v soudním řízení. Uvedené skutečnosti svědčí pro to, aby i právní úprava problematiky soudních znalců a soudních tlumočníků byla oddělena od právní úpravy výkonu zejména odhadcovské činnosti zajišťované na komerčních zásadách.  Je proto navrhováno nahradit dosavadní zákon o znalcích a tlumočnících novou zákonnou úpravou, kterou by byla soudněznalecká a soudnětlumočnická činnost v soudním řízení svěřena výlučně do působnosti soudních znalců a soudních tlumočníků a výkon odhadcovské činnosti upravit v rámci zákona o odhadcovství.
	Vzhledem k četnosti zvláštních právních předpisů, předpokládajících činnost znalců a tlumočníků, jejich různé právní síle i nejednotnosti používané terminologie, se navrhuje tento záměr promítnout do stávajícího právního řádu následujícím způsobem:
a)  pokud dosavadní právní předpisy upravující soudní řízení předpokládají činnost znalců a tlumočníků a jejich úkony v řízení ve smyslu dosavadní úpravy zákona č. 36/1967 Sb., přejde tato působnost novým zákonem na soudní znalce a soudní tlumočníky;
b) působnost soudních znalců v oblasti oceňování při ostatních (mimosoudních) právních úkonech bude stanovena v rámci zákona o odhadcovství.
	Navrhovaný zákon o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a doplnění některých zákonů by měl přispět k optimalizaci počtů soudních znalců v jednotlivých oborech soudněznalecké činnosti a soudních tlumočníků v jednotlivých jazycích ve vztahu k potřebám soudů, zjednodušit vedení seznamů soudních znalců a soudních tlumočníků i práci se zapsanými soudními znalci a soudními tlumočníky ze strany soudů.  

	B.  Zahraniční právní úprava soudního znalectví 

	Dá se konstatovat, že vymezení soudních znalců jako nadstavby jednotlivých profesí je praktikováno ve všech vyspělých zemích a to nezávisle na tom, zda-li jde o soudní systém anglosaský (kontradiktorní) či kontinentální.
	Ve Francii upravuje činnost soudních znalců několik předpisů, z nichž nejdůležitější je Dekret 74-1184 z roku 1974 (Znalec č. 4/98), který mj. praví:
„Zápis do seznamu znalců: …4. Vykonává nebo po určitou vyhovující dobu vykonával profesi nebo činnost související s její specializací. 5. Vykonával tuto profesi nebo tuto činnost v podmínkách zaručujících získání vyhovující kvalifikace.“ A dále: „Žádost musí být řádně doložena…: 2. Uvedením titulů nebo diplomů žadatele a jeho vědeckých, technických a odborných prací, funkcí…“. Dále je zde mj. uvedeno, že zápis platí 1 rok (resp. 3 roky u podnikových expertů), žádost o zápis posuzuje prokurátor (nikoliv soudce) a znalec nesmí být starší 70 let (v Německu: 30-62 roků).
	Činnost soudních znalců sdružených v asociaci FNCEJ upravuje také etický kodex, který obsahuje i tyto body (Znalec č. 3/98): „2. Z tohoto titulu není soudní znalec vykonavatelem profese, nýbrž činnosti charakterizované posláním, jež mu bylo svěřeno, a to v rámci kompetencí, jež byly stanoveny pro každý jednotliví případ na základě příslušného rozhodnutí (Pozn.: soudního rozhodnutí)…27. Vůči soudci není znalec vázán žádným úředním tajemstvím, s výjimkou případů, kdy je k tomu nucen etickými předpisy své vlastní profese“
	Z výše uvedeného i z dalších právních předpisů upravujících činnost znalce ve Francii (Dekretu 65-464 z roku 1965, 71-498 z roku 1971 či zákona č. 85-89 z roku 1985) je zřejmé, že:
-činnost soudních znalců je pojímána jako nadstavba jednotlivým profesím a nikoliv naopak, 
-soudními znalci jsou jmenování jen nejlepší odborníci z daných profesí (viz požadavek uvedení titulů a vědeckých a odborných prací),
-soudní znalec není funkcionářem soudu, ale spíše nezávislým odborným svědkem – proto také všude v zahraničí označení „expert witness“ tj. „svědek expert“,
-činnost soudních znalců směřuje jen do soudního sektoru a nikoliv do sektoru mimosoudního (ať státního či soukromého).
	Je žádoucí, aby i u odhadců, podobně jako ve vyspělých zemích či u našich lékařů, byl odhadce nejdříve členem veřejnoprávní profesní komory a teprve potom případně jmenován soudním znalcem (soudním odhadcem).
	Ze zprávy (Znalec č. 2/2000) bývalého předsedy obč. sdr. KSZ ČR MUDr. Berana z cesty do Švýcarska vyplývá, že „k velikému překvapení našich představitelů sdělil prof. Fryc, že ani jeden ze švýcarských kantonů nemá jmenované znalce a soud si přibírá odborníky z kantonu naprosto volně dle svého uvážení“ a dále: „Jmenování znalcem ministerstvem spravedlnosti či předsedou soudu, tak jak je zvykem u nás dle zák. č. 36/1967 Sb. tedy ve Švýcarsku vůbec neexistuje.“. Ve Švýcarsku tedy neexistuje speciální zákon k činnosti soudních znalců (tím méně jejich expanze do mimosoudního sektoru) a tato činnost je navíc vykonávána zdarma (vzhledem k prestižnosti soudněznalecké činnosti, se to odhadcům, lékařům či jiným profesím vrátí u jejich povolání). 
	Rovněž v Německu nejsou jednotlivé profese včetně odhadců řízeni soudy. Pro potřeby soudního sektoru jsou pak upřednostňováni „veřejně jmenovaní přísežní experti“, jmenovaní veřejnoprávními komorami (Německou obchodní a průmyslovou komorou, což je obdoba naší Hospodářské komory). Tyto komory jim také, v zastoupení státu, dávají úřední razítka a vydávají pravidla pro činnost těchto expertů před soudy. (Tento Německý model není vhodné ze systémového hlediska u nás kopírovat, neboť si lze jen těžko představit, že by např. odhadce, notáře či lékaře řídila naše Hospodářská komora.) 
	Ani v Rakousku neexistuje monopolní sdružení soudních znalců – různá sdružení mohou pouze navrhovat kandidáty na soudní znalce. V USA a UK zajišťují oceňování majetku také odhadci a nejlepší z nich pak pracují pro soudní sektor jako soudní odhadci. 
	Samozřejmě i Evropská asociace odhadců TEGoVA1) a Mezinárodní výbor pro oceňovací standardy IVSC2)  považují ve svých standardech odhadce za plnoprávnou profesi a soudní znalectví za její nadstavbu. 
	Činnost (nikoliv povolání) soudních znalců (výhradně expertízy pro soudy a nikoliv již pro státní orgány) je ve všech vyspělých státech považována za činnost vysoce prestižní, kterou vykonávají nejlepší odborníci z jednotlivých profesí. V žádném případě v těchto zemích tedy nejde o „komerční licenci k provozování prací všeho druhu“, jak je tomu bohužel v některých oblastech soudního znalectví u nás – tito znalci se ze soudního sektoru netlačí jinam a nesuplují ani základní založení jednotlivých profesí.
	Z výše uvedeného pak logicky plyne, že všude ve vyspělém světě garantují výkon důležitých profesí (profesí s nadstandardním veřejným zájmem - např. lékařů či odhadců) dané profesní komory a nikoliv dobrovolná sdružení soudních znalců. Smyslem práce soudních znalců, kteří jsou vybíráni jako nejlepší odborníci z jednotlivých profesí, je práce pro soudy jako třetího pilíře demokratického státu. 
	U soudních znalců se tedy jedná o funkční nadstavbu jednotlivým profesím – soudní znalci sami o sobě nejsou profesí, ale funkcí jednotlivých profesí. Např. soudní lékařství či soudní odhadcovství nejsou samostatné profese, ale obory/směry uvnitř lékařství a odhadcovství. Jako výkon lékařství garantují lékařské komory, tak i oceňování majetku pro státní i soudní oblast všude ve světě (např. USA, UK, SRN, Francie) garantují profesní komory odhadců. Tyto komory odhadců také pro činnost odhadců před soudy vydávají různá doporučení či standardy a to ve spolupráci se soudním sektorem. 
	Např. v Německu se tyto standardy jmenují „Pravidla pro soudní znalce“, z jejichž preambule citujeme: „Pravidla mají ten účel usnadnit práci soudních znalců a dát mu nutné pokyny pro dobrou práci – spolupráci se soudy. Vydaná pravidla odpovídají potřebám soudní praxe a zvláštnímu postavení soudních znalců jako pomocníků soudů.“ V UK jde o „Kodex odhadců pracujících jako soudní znalci“ (RICS Practice Statement and Guidance Notes: Surveyors Acting as a Expert Witnesses). 
	Oceňovací činnost pro soudní, ale i pro státní sektor, tedy nemá být primárně řešena ze soudního sektoru, ale komorami odhadců. Toto řešení samozřejmě nevylučuje přijetí speciálního zákona o soudních znalcích – takovýto zákon by se měl ale výhradně týkat činnosti pro soudní sektor a ne již např. pro sektor státní (a suplovat tak špatné vymezení odhadců v mimosoudní oblasti). 
Rovněž směrnice EU týkající se obchodního práva hovoří o „expertech“ („Experts“) a nikoliv soudních znalcích („Expert Witnesses“). Novější směrnice EU č. 98/32/EC týkající se oceňování majetkuv bankovním sektoru, pak pro oceňovatele použivá výraz „Valuer“ - tj. odhadce (podobně jako u standardů TEGoVA či IVSC) a nikoliv obecný výraz „Expert“ - tj. expert, jako u starších směrnic EU.

1) TEGoVA = The European Group of Valuers´ Associations (www.tegova.org) je evropská skupina odhadcovských asociací vydávající Evropské oceňovací standardy (European Valuation Standards).
2) IVSC = International Valuation Standard Committee (www.ivsc.org) je
mezinárodní odhadcovský výbor vydávající oceňovací standardy (standardy pro tržní resp. neúčetní oceňování majetku)- jde o obdobu Mezinárodního výboru pro účetní standardy, se kterým IVSC také úzce spolupracuje.

	C. Zhodnocení dosavadního stavu v oblasti znalectví 

Z dosavadního projednávání v PSP plyne:
-poslanci odmítli rozdělení dosavadních znalců na dvě paralelní činnosti: komerční a soudněznaleckou 
-u odhadců byl kritizován výkon ve formě živnosti a byla navrhována komora odhadců
-byla odmítnuta „komora soudních znalců“ jako nesystémové opatření
-téměř výhradně je kritizována činnost znalců v oblasti oceňování majetku (odhadců)
Je tedy zejména nutno odmítnout představu o rozdělení jednotlivých profesí na dvě paralelní činnosti: „komerční“ a „soudněznaleckou“. Tyto dvě strany výkonu každé profese nelze stavět proti sobě. Naopak je nutno zdůraznit, že soudněznalecká činnost v každé oblasti vyrůstá z dané profese. Pokud ne, nemá daná soudněznalecká činnost solidní základy, což je právě např. současný stav v oblasti oceňování majetku u nás. Protože lékařství není podoborem soudního lékařství a odhadcovství není podoborem soudního odhadcovství, platí, že soudní lékaři mají být jmenováni z řad lékařů a soudní odhadci z řad odhadců (a nikoliv naopak). 
Činnost (nikoliv povolání) soudních znalců pak znamená zhotovování expertíz výhradně pro soudní sektor a nikoliv již např. pro státní orgány, jak se u nás mnozí také chybně domnívají - proto také všude ve světě „soudní“ a nikoliv „státní“ znalci. Orgány státní správy by měly být pro odhadce, podobně jako pro advokáty či auditory, stejným klientem jako sektor soukromý. Státní sektor může být jako klient odhadců výjimečný snad jen v otázce honorářů odhadců, což lze řešit např. vyhláškou. Navíc ve statistikách znalecké činnosti je za státní sektor považován i posudek objednaný soukromou osobou směřující do státního sektoru (tím, že tento posudek vyžaduje nějaký právní předpis). U všech podobných profesí je nicméně normální, že většina jejich práce je vyžadována nějakým právním předpisem (pro ryze soukromou potřebu si málokdo něco objednává).
Činnost pro státní sektor v oblasti oceňování by tedy měli zajišťovat odhadci a nikoliv soudní odhadci. Je samozřejmě také otázkou, zda-li je opravdu nezbytné upravovat činnost soudních znalců pro soudy speciálním zákonem o soudních znalcích (s vytvořením seznamu soudních znalců), či výběr experta pro konkrétní soudní případ ponechat vždy na ničím neomezeném rozhodnutí každého soudce (jako např. ve středoevropském Švýcarsku či zámořském USA). 
Soudní odhadci tvoří počtem cca 50% všech soudních znalců a jejich činnost tvoří až 90% veškeré soudněznalecké činnosti a proto se řešení problematiky znalectví bez řešení problematiky odhadců neobejde. Odhadci svou činností zásadně ovlivňují zdraví sektoru soukromého (banky, pojišťovny, penzijní fondy atd.) a státního (daně, poplatky atd.) a přes činnost soudněznaleckou i sektoru soudního (majetkové újmy, dělení spoluvlastnictví a SJM). Význam práce odhadců je přirovnáván k významu práce auditorů či notářů. Je tedy zcela logické, že špatné vymezení odhadců je předmětem kritiky Světové banky v její zprávě pro českou vládu - o „soudních znalcích“ se studie této banky vůbec nezmiňuje. Vůči ostatním soudním znalcům (od grafologů po soudní lékaře) nesměřuje prakticky žádná kritika.
Základním problémem je, že soudněznalecké oprávnění se u nás pro odhadce stalo oprávněním k jejich oceňovatelské činnosti a to přesto, že např. odhadci nemovitostí pracují pro soudy pouze ze 2%. Tato situace je dána tím, že různé naše právní předpisy vyžadují prakticky vždy posudek soudního znalce (soudního odhadce) k ocenění majetku (jen velmi omezeně lze v ČR také oceňovat skrze koncesovanou živnost „oceňování majetku“). Tomuto stavu pak odpovídá i nynější počet soudních znalců z oblasti oceňování tj. soudních odhadců - cca 6 500 (včetně znaleckých ústavů až 7 000). Vlastní soudní sektor přitom zřejmě nepotřebuje více jak cca 300 soudních odhadců všech oborů pro celou ČR. (Rozdíl v těchto počtech připadá na nesystémovou expanzi soudních odhadců do mimosoudního sektoru.)
Zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, nyní fakticky upravující činnost odhadců, vznikl za zcela jiných společenských, právních a ekonomických podmínek. Tento zákon byl navíc určen pro práci expertů pro soudní sektor a je zcela nesystémové na něj roubovat všeobecné řešení problematiky oceňování majetku resp. odhadců majetku. Výkon určitého povolání na základě soudněznaleckého oprávnění je světová rarita a zcela míjí vlastní smysl soudněznalecké činnosti. Jedná se vlastně o převrácení činnosti základní (profese) a nadstavbové (soudněznalecká činnost). 
Co s ostatními znalci, jež nejsou odhadci
	Současné znalce lze rozdělit na 3 skupiny:
a) oceňování majetku – 85 až 90% všech posudků
b) posuzování technického stavu resp. chování majetku (movitých a nemovitých věcí) včetně oboru doprava – 10% všech posudků
c) ostatní posudky: soudní lékaři, písmoznalci atd.
Ad a) + b) dělají odhadci (v budoucnu podle zákona o odhadcovství) – dohromady jde až o cca 95% všech posudků)
Ad b)  i po přijetí zákona o odhadcovství mohou dělat buď odhadci nebo i jiní experti (např. aut. inženýři a aut. architekti, poradci podnikající podle živnostenského zákona apod.)
Ad c) jedná se zejména o lékařské profese, ze kterých jsou a budou jmenováni nejlepší experti (lékaři, stomatologové, veterináři atd.) a další profese jako např. písmoznalci, kteří budou primárně podnikat na základě živnostenského oprávnění 
	Zrušením současných znaleckých oprávnění bude tedy nutno současně řešit pouze otázku odhadců, ostatní profese již konstituovány jsou nebo mohou podnikat na základě živnostenského oprávnění.
Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že:
-problematiku dosavadního znalectví nelze řešit bez současného řešení problematiky znalců z oblasti oceňování majetku (odhadců), neboť tito znalci vytváří až 90% všech znaleckých posudků a právě jejich činnost je předmětem výrazné kritiky odborné i ostatní veřejnosti (na rozdíl od ostatních znalců) – řešení problému odhadců není dostatečné pouze v rámci živnostenského oprávnění (viz také současná kritika Světové banky), ale je nutné vytvořit samostatný zákon o odhadcovství komplexně řešící tuto problematiku
-problematiku soudních znalců a soudních tlumočníků pracujících výhradně pro soudní sektor je možné řešit buď v rámci v rámci  příslušných procesních předpisů nebo vytvořením samostatného zákona o soudních znalcích a soudních tlumočnících

	D. Hlavní principy návrhu zákona o soudním znalectví
	
	Principy řešení problematiky soudních znalců a soudních tlumočníků:
	-současně nabude účinnosti zákon o odhadcovství řešící až 90% veškeré dosavadní znalecké činnosti. Pro posuzování technického stavu movitých a nemovitých věcí (stavební poruchy, havárie aut apod.) před soudy budou moci být vybíráni jednak odhadci movitých a nemovitých věcí a dále experti vykonávající tyto činnosti na základě živnostenského oprávnění.
	- jmenovací pravomoc do seznamů: výhradně MSp (soudům přísluší jmenování pro konkrétní případ a nikoliv vedení seznamů). Nyní seznamy vedou dvě systémově odlišné instituce: soudy a MSp. 
	- současná oprávnění by zanikla do 1 roku od účinnosti nové úpravy (tím by byla vyřešena současná nízká odborná i etická úroveň současných znalců).
	- pouze činnost pro soudní sektor by měla být nazývána činností znaleckou resp. přesněji soudněznaleckou a soudnětlumočnickou. (Činnost, která nesplňuje požadavky na samostatnou profesi, by měla být obecně nazývána jako činnost expertní (či poradenská) a nikoliv znalecká.)
	- soudněznalecká a soudnětlumočnická činnost je pak funkcí (posláním) k dané profesi a nikoliv podnikáním. Soudní sektor by tedy odborníky neměl vychovávat, ale toliko využívat (již existující) nejlepší odborníky z řad jednotlivých profesí.
	- výkon činnosti pouze jako fyzická osoba (podobně jako notáři či soudní exekutoři) – výkon ve formě právnických osob (znaleckých ústavů) není ve světě obvyklý (např. v SRN, Francii, USA či UK neexistují), neboť víceméně popírá postavení znalce jako odborného svědka („expert witness“). V současné době je navíc běžný výkon znalecké činnosti ve formě „s.r.o.“ či tento statut mají celé fakulty vysokých škol.
	-případnou potřebu „kolektivního výkonu soudního znalectví“ lze řešit následovně:
+u pomocných činností (měření, zpracování měření atd.) pomocí zaměstnanců či externích spolupracovníků soudního znalce
+u odborných činností: a) pomocí zaměstnanců (asistentů) či externích konzultantů soudního znalce, b) ustavením několika soudních znalců pro vypracování společného posudku, c) vypracováním dvou či více vzájemně nezávislých posudků (viz směrnice EU)
+pomocí specializovaných vědeckých pracovišť – znaleckých ústavů
	- nadstandardní odbornost – min. SŠ vzdělání + publikační, přednášková nebo metodická činnost resp. vědecká a pedagogická činnost, 
	- nadstandardní zkušenosti – praxe v oboru alespoň 10 roků
	- nadstandardní bezúhonnost – za bezúhonného se nepovažuje i ten, 
+jehož dosavadní chování (pověst) by vážným způsobem snižovalo důstojnost soudního znalectví a soudního tlumočnictví,
+vůči komu mají státní instituce splatné pohledávky po lhůtě splatnosti.
	- důstojnost znalců by mohla být zdůrazněna i věkovým omezením min. 30 let (tato věková hranice u nás platila i za první republiky, obdobně platí nyní i v SRN u znaleckého řádu Německého průmyslového a obchodního sdružení z roku 1986 a v UK pro plnoprávné členství v anglické odhadcovské asociaci RICS). 
	-zvážit: zda je opravdu nutné vytvářet seznamy či výběr ponechat na ničím neomezeném rozhodnutí jednotlivého soudce – k čemu vlastně mají sloužit tyto seznamy? Jediným smyslem může být ulehčení výběru soudci a to za cenu omezení tohoto výběru (výběr mimo seznam je i nyní možný, ale soudci málo používaný). („Metodické vedení“ soudních znalců a tlumočníků je snad již věcí minulosti.) Tato praxe „seznamů“ bohužel často vede k tomu, že na seznamech jsou běžně i podprůměrní experti bez patřičného profilu (vzdělání, praxe, etický profil), zatímco mezinárodně uznávaní odborníci se na seznam nemůžou dostat.
	Právní úprava soudních znalců a soudních tlumočníků by měla zejména obsahovat:
-požadavky na profil (odbornost, nestrannost, bezúhonnost atd.) soudních znalců a tlumočníků
-text soudněznaleckého a soudnětlumočnického slibu
-náležitosti soudněznaleckého posudku a soudnětlumočnického úkonu
-používání úředního razítka: profese které již používají razítko se státním znakem, budou činit znalecké úkony pod tímto razítkem, ostatní profese dostanou úřední znalecké razítko
-výkon činnosti: osobně a zachovávat mlčenlivost
-vedení znaleckého a tlumočnického deníku 
-seznamy: způsob zapsání, vyškrtnutí a pozastavení 
-odměňování: vyhláška MSp nebo určování znalečného na základě dohody soudce a znalce resp. tlumočníka jako např. v SRN

E. Hlavní principy návrhu zákona o odhadcovství

Návrh zákona o odhadcovství řešící až 90% veškeré dosavadní znalecké činnosti by měl být postaven na těchto principech:
Vstup do profese:
-plná způsobilost k právním úkonům a bezúhonnost
-vysokoškolské vzdělání magisterského stupně (po dobu 1 roku od účinnosti zákona i úplné středoškolské, pokud splněna podmínka 10 let praxe)
-specializační studium zakončené zkouškami na VŠ ústavu - nahrazující profesní zkoušky pořádané Komorou
-5 let praxe, přičemž alespoň 3 roky z této praxe musí být vykonány ve formě řízené praxe -jako asistent odhadce
-profesní pojištění odpovědnosti
-odhadce není v pracovním nebo jiném obdobném poměru, s výjimkou pracovního poměru vysokoškolského učitele, ani nevykonává jinou výdělečnou činnost neslučitelnou s výkonem odhadcovství
	Způsob výkonu profese:
-faktický osobní výkon profese – odhadce vykonává profesi osobně vyjma pomocných prací
-právní osobní výkon profese – odhadce vždy ručí za svoji činnost celým svým majetkem (tj. profesi vykonává ve formě: fyzická osoba, konsorcium odhadců či v.o.s. odhadců)
-podrobná úprava povinnosti mlčenlivosti
	Kontrola profese (čtyři roviny):
-v první rovině to budou už samotné náročné požadavky na vstup do profese (přirozená samo-regulace)
-ve druhé kontrolní činnost vlastní komory (ruka samosprávná)
-ve třetí rovině ingerence Ministerstva financí - MF (ruka státní) a konečně
-ve čtvrté rovině ingerence Odhadcovské rady (ruka veřejná)
Odhadcovská rada, kde by byly odborní zástupci odhadcovstvím nejvíce dotčených oblastí (bankovnictví, pojišťovnictví atd.), vychází z potřeby veřejné kontrolovatelnosti profese a je určitou obdobou ingerence veřejnosti u tzv. správních rad v novém zákonu o vysokých školách. U těchto opatření se spolu s odstraněním profesních zkoušek pořádaných Komorou, jež jsou nahrazeny zkouškami na nezávislých institucích - univerzitách při specializačním studiu, jedná o snahu odstranit tradiční námitky proti uzavřenosti a špatné kontrolovatelnosti profesní samosprávy. 
	Změny ve vztahu k soudním znalcům:
-všechna ocenění, vyjma činnosti pro soudní sektor (soudy, státní zastupitelství, policie), přejdou ze znalců na odhadce
	Působnost MSp:
-Oprávnění (akreditaci) k vypsání požadovaného specializačního studia pro specializovaný ústav vydává na návrh Komory Ministerstvo financí po dohodě s Ministerstvem spravedlnosti. 
-Do zvolení řádného prezidia podle tohoto zákona vykonává jeho působnost prozatímní pětičlenné prezidium složené z členů jmenovaných ministrem spravedlnosti z řad významných představitelů dosavadního odhadcovství.
-Do zvolení řádné kontrolní rady podle tohoto zákona vykonává její působnost prozatímní pětičlenná kontrolní rada složená z členů jmenovaných ministrem spravedlnosti.

	F. Vztah k právu Evropských společenství
	
	Navrhované úpravy postavení soudních znalců a soudních  tlumočníků se právní normy Evropských společenství výslovně nedotýkají. Tato problematika je ponechána na vnitrostátní právní úpravě členských států a je v jednotlivých zemích Evropských společenství zpravidla upravována samostatně nebo v rámci  příslušných procesních předpisů. 
	Výkon soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v soudním řízení je chápán jako nedílná součást realizace práva na spravedlivé řízení podle Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. S výjimkou ustanovení čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 3 písm a) a e), zakotvujících právo na bezplatnou pomoc tlumočníka a povinnost orgánů státu poskytnout příslušné informace v jazyce, jemuž zadržená nebo obviněná osoba rozumí, však Evropská úmluva nestanoví žádné zvláštní závazky v této oblasti. 
	Navrhovaných novelizací zvláštních zákonů se právní normy Evropských společenství nedotýkají.

	G. Finanční dosah navrhovaného řešení
	
	Přijetí navrhovaného zákona si nevyžádá jiné zvýšení nároků na státní  rozpočet. Celková výše nákladů na soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost v soudním řízení bude, stejně jako za předchozí úpravy, závislá na počtu a náročnosti vyžádaných znaleckých posudků a tlumočnických úkonů podle příslušných procesních předpisů. 
	Navrhované ostatní novelizace zvláštních zákonů v návaznosti na zákon o soudních znalcích a soudních tlumočnících si nevyžádají zvýšení nároků na státní rozpočet.

II. Zvláštní část:

K části první:

K § 1: 	Vymezuje se, kdo je soudním znalcem a soudním tlumočníkem a stanoví se okruhy činností, ke kterým jsou soudní znalci a soudní tlumočníci oprávněni. Jako soudního znalce nebo soudního tlumočníka bude možno do seznamu zapsat pouze fyzickou osobu; ta bude po dobu zapsání v seznamu oprávněna k činnostem, které zákon soudním znalcům nebo soudním tlumočníkům svěřuje.
Rozsah činnosti soudních znalců a soudních tlumočníků se navrhuje oproti dosavadní úpravě zúžit. Těžištěm a hlavní náplní činnosti soudních znalců a soudních tlumočníků by mělo být soudní řízení. Způsob přibrání či ustanovení znalce by se měl i nadále řídit příslušnými procesními předpisy (např. § 105 a násl. trestního řádu nebo § 127 občanského soudního řádu). 
Činnost soudních tlumočníků v soudním řízení k naplnění ústavního práva na tlumočníka, které má osoba, neovládající jazyk, v němž se jednání vede. Soudním tlumočníkům by mělo být dále svěřeno provádění úředních překladů písemností, potřebných k právním úkonům fyzických nebo právnických osob. To je navrhováno vzhledem k tomu, že se převážně jedná o překlady úředních dokumentů, osvědčujících významné právní skutečnosti a z hlediska právní jistoty je vhodné určitou úřední formu překladu zachovat. 

K § 2: 	Vedení seznamů soudních znalců a soudních tlumočníků se navrhuje sjednotit se seznamy soudněznaleckých ústavů, všechny seznamy povede nově Ministerstvo spravedlnosti. A to i s ohledem na to, že činnost soudních znalců a soudních tlumočníků se neomezuje na obvod krajského soudu, podle něhož budou v seznamu zapsáni. 

K § 3:	Navrhuje se upravit postup při zápisu do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků co nejtransparentnějším způsobem. Dosavadní proces byl netransparentní a nejednotný (každý soudce měl vlastní kritéria). Tento postup je navrhován i s ohledem na celkovou koncepci právní úpravy, která vychází z toho, že činnost soudního znalce nebo soudního tlumočníka není výkonem povolání, a že na zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků není právní nárok. 
Předpoklad bezúhonnosti se navrhuje nevázat pouze k výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti nebo s ní související odborné činnosti, ale pojmout ho šířeji. Požadavek na neexistenci dluhů vůči státu je převzat z prvorepublikové úpravy soudněznalecké činnosti.
Základním předpokladem by měla být odborná způsobilost, která by měla být v souladu s požadavky na řádný výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti po celou dobu působení soudního znalce nebo soudního tlumočníka. Součástí posouzení odborné způsobilosti pro udělení souhlasu k zápisu do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků  by mělo být i zhodnocení materiálně technických  předpokladů žadatele pro výkon soudněznalecké činnosti. Na rozdíl od dosavadní úpravy již nelze dát soudním znalcům obecné oprávnění používat (byť úplatně) přístroje, zařízení a materiály jeho případného zaměstnavatele nebo dokonce další instituce.

K § 4:	S ohledem na to, že se podstatně rozšířil okruh osob, které mohou přicházet v úvahu jako soudní znalci nebo soudní tlumočníci, a to včetně jednotlivců, kteří vykonávají samostatně určité odborné činnosti, navrhuje se upřednostnit v nové úpravě zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků na základě žádosti.  Navrhuje se, aby o vyjádření k žádosti o zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků mohly být požádáni zaměstnavatelé, které mohou předpoklady žadatele též odborně posoudit.

K § 5: 	Aby nebylo ohrožováno soudní řízení nedostatkem soudních znalců nebo soudních tlumočníků v případech, kdy v určitém oboru nebo jazyce nebude vhodný žadatel, je navrhováno, aby v takovém případě předseda krajského soudu sám požádal příslušné instituce přímo o doporučení vhodných osob pro zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků; obdobnou působnost navrhovat znalce a tlumočníky mají v jiných zemích rovněž profesní komory a sdružení znalců a tlumočníků.

K § 6: 	Složení soudněznaleckého nebo soudnětlumočnického slibu se navrhuje stanovit jako další podmínku, bez níž zápis do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků nemůže být proveden.  Požadavek složení slibu má zvýraznit veřejnoprávní postavení soudních znalců a soudních tlumočníků. Osvědčení o zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků by se mělo stát dokladem soudního znalce nebo soudního tlumočníka při výkonu jeho působnosti.

K § 7:	Pro zvýraznění a odlišení postavení soudních znalců a soudních tlumočníků se navrhuje zavést úřední označení „soudní znalec“ a „soudní tlumočník“. S ohledem na to, že součástí úředního razítka soudního znalce nebo soudního tlumočníka má být malý státní znak, je potřeba, s ohledem na obecnou úpravu zákona ČNR č. 68/1990 Sb., o užívání státního znaku, státní vlajky a ostatních státních symbolů  České republiky, ve znění pozdějších předpisů, upravit vzhled úředního razítka a jeho použití přímo v zákoně.

K § 8:	Zápis v seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků představuje pouze oprávnění k  výkonu soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti,  to však může být naplněno až na základě ustanovení soudním znalcem nebo tlumočníkem v konkrétním soudním řízení, anebo o provedení úředního překladu v případech upravených zvláštním zákonem. Předpokladem řádného výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti je i odpovídající odborná způsobilost,  mělo by být ve vlastním zájmu soudního znalce nebo soudního tlumočníka si tuto odbornou způsobilost udržovat a prohlubovat. V případech, kdy by odborná způsobilost soudního znalce nebo soudního tlumočníka zaostala za potřebami řádného výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti, může dojít k jeho vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků  (§ 13).

K § 9:	Oproti předchozí úpravě, kdy byla povinnost mlčenlivosti upravena jen v rámci soudněznaleckého nebo soudnětlumočnického slibu, se navrhuje její širší úprava přímo v zákoně, a to včetně stanovení, kdo je oprávněn soudního znalce nebo soudního tlumočníka této povinnosti zprostit.

K § 10:	Při ustanovení znalcem nebo tlumočníkem v konkrétním řízení povinnosti podle tohoto zákona korespondují se zvláštními povinnostmi, které stanoví jednotlivé procesní předpisy. Ustanovení soudním znalcem nebo tlumočníkem v soudním řízení je projevem veřejného zájmu, proto zůstává zachována povinnost soudního znalce nebo soudního tlumočníka podat znalecký posudek nebo provést tlumočnický úkon, pokud nenastanou důvody, pro které podle tohoto zákona nebo příslušných procesních předpisů  nemůže být plnění této povinnosti vyžadováno. 
Pro odst. 2 platí obdobně jako k § 19.
U soudních znalců a soudních tlumočníků, kteří budou jinak v pracovním poměru, je potřeba upravit vztah výkonu soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti k pracovněprávním předpisům. V činnosti soudních znalců a soudních tlumočníků v soudním řízení by měla i nadále platit povinnost vypracovat soudněznalecký posudek nebo provést soudnětlumočnický úkon, proto se navrhuje, aby  tato činnost byla výslovně upravena jako překážka v práci z důvodu obecného zájmu (ve smyslu § 124 zákoníku práce a v návaznosti na § 2 vyhlášky č.  18/1991 Sb., o jiných úkonech ve veřejném zájmu), při které náleží soudnímu znalci nebo tlumočníkovi  pracovní volno po nezbytně nutnou dobu bez náhrady mzdy (náhradu ušlé mzdy při předvolání k soudu při soudním řízení se přitom navrhuje jako dosud řešit v rámci vyúčtování nákladů vynaložených v souvislosti se soudněznaleckým posudkem nebo soudnětlumočnickým úkonem). 

K § 11: 	Úprava  vyloučení soudního znalce nebo soudního tlumočníka z řízení je v zásadě převzata z předchozí úpravy, a to i vzhledem k tomu, že  procesní předpisy v některých případech odkazují na zákon o znalcích a tlumočnících (§ 111 odst. 1 trestního řádu); na druhé straně je potřeba respektovat,  pokud procesní předpis sám tyto otázky upravuje (§ 17 občanského soudního řádu). 

K § 12:	Navrhuje se vyjít z  dosavadní úpravy vedení znaleckých a tlumočnických deníků, která se v praxi osvědčila.

K § 13: 	Na rozdíl od dosavadní úpravy odvolávání soudních znalců a tlumočníků se navrhuje, v návaznosti na celkovou koncepci, jako způsob ukončení soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti vyškrtnutí ze seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, které, stejně jako udělení souhlasu k zápisu do seznamu, nebude mít formu správního rozhodování (§ 21). Oprávnění k vyškrtnutí soudního znalce nebo soudního tlumočníka ze seznamu se navrhuje svěřit  ministru vzhledem k tomu, že Ministerstvo spravedlnosti vede seznamy soudních znalců a soudních tlumočníků, a právě zde tedy mohou být nejlépe zhodnoceny důvody pro vyškrtnutí soudního znalce nebo soudního tlumočníka ze seznamu. 
Důvody pro vyškrtnutí ze seznamu  jsou navrhovány jednak v návaznosti na předpoklady požadované k vyslovení souhlasu se zápisem do seznamu (způsobilost k právním úkonům, bezúhonnost), jednak ve vztahu k vlastnímu výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti (odborná způsobilost a její udržování, porušování povinností, nemožnost vykonávat soudněznaleckou nebo soudnětlumočnickou činnost), soudní znalec nebo soudní tlumočník může o vyškrtnutí ze seznamu též požádat sám.  

K § 14:	Nově se navrhuje upravit možnost dočasně pozastavit výkon soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti. Mělo by k tomu docházet zejména v případech, kdy by její další výkon mohl ohrozit důvěru k řádnému vedení soudního řízení.

K § 15 až 16:  Dosavadní právní úprava rozlišovala jednak pracoviště specializovaná na soudněznaleckou činnost (I. oddíl seznamu znaleckých ústavů),  od kterých měl být znalecký posudek vyžadován soudy a jinými státními orgány přednostně,  a dále vědecké ústavy, vysoké školy a instituce (II. oddíl seznamu znaleckých ústavů), které měly působit v případech vyžadujících zvláštního vědeckého posouzení. 
Soudněznalecké ústavy jsou sami o sobě určitým nestandardním dodatkem k samotným soudním znalcům a to zejména proto, že neumožňují přímý osobní výkon soudněznalecké činnosti, který je jinak podstatou této činnosti (ve většině vyspělých zemích proto neexistují - např. SRN a Francie).  Lze zde použít analogie: notáře, soudní exekutory či soudce také nelze nahradit právnickou osobou a to i proto, že u právnických osob absentuje trestní odpovědnost (i tu lze vztáhnou pouze na konkrétní fyzickou osobu). U soudněznaleckých ústavů resp. právnických osob soud nemůže ovlivnit komu vedoucí ústavu svěří vypracováni posudku. U soudněznaleckých ústavů resp. právnických osob je dále oslaben pocit konkrétní odpovědnosti zaměstnance ústavu, který posudek zhotovuje – tento zaměstnanec je odpovědný pouze svému zaměstnavateli a nikoliv již soudu.
Legislativně čistým řešením by tedy bylo pouze takové řešení, které by výkon soudněznalecké činnosti svěřovalo výhradně fyzickým osobám. S ohledem na to, že činnost vědeckých ústavů specializovaných na soudněznaleckou činnost představuje u nás určitou tradici (např. Kriminalistický ústav, Ústav soudního lékařství nebo Ústav soudního inženýrství), a to zejména v trestním řízení, navrhuje se z této úpravy vyjít i v novém zákoně a soudněznaleckou činnost těchto vědeckých pracovišť  nadále umožnit. Mělo by se však jednat o veřejnoprávní instituce anebo vysokoškolské ústavy specializované na soudní znalectví.
Navrhuje se zrušení dosavadního I. oddílu seznamu znaleckých ústavů, což znamená, že je současně nezbytné legislativně upravit činnost odhadců. Právě současné znalecké ústavy zapsané v tomto oddílu a specializované na oceňování majetku tvoří jedny z mála odhadců vykonávající nyní tuto činnost na určité profesionální úrovni (do značné míry suplují absenci zákona o odhadcovství). Je tedy nezbytné, aby byl současně s tímto zákonem přijat zákon o odhadcovství, který by úpravu činnosti odhadců řešil.
Na rozdíl od dosavadní úpravy se již nenavrhuje obecně stanovit povinnost soudů vyžadovat posudek přednostně od znaleckých ústavů, to se naopak dnes již ukazuje jako nadbytečné a příliš omezující výběr soudního znalce (touto úpravou by ale nebyla ve smyslu navrhovaného § 39 odst. 5 dotčena ustanovení trestního řádu, která se týkají přibrání státního orgánu nebo ústavu k podání nebo přezkoumání soudněznaleckého posudku v trestním řízení - § 110 trestního řádu).  

K § 17: 
K odst. 1:	
ALTERNATIVA 1
Navrhuje se, aby soudněznalecký ústav mohl soudněznaleckou činnost vykonávat jen pomocí soudních znalců. Toto opatření by mělo udržet náležitou úroveň podávaných posudků.
ALTERNATIVA 2
Soudněznalecká činnost podle této alternativy by byla vykonávána skrze jakékoliv pracovníky ústavu a nikoliv výhradně pomocí soudních znalců.

K odst. 2 až 5:
Za soudněznalecký posudek by měl i nadále odpovídat soudněznalecký ústav, nepůjde ani o posudek jednotlivého pracovníka, ani o kolektivní posudek více znalců; ustanovení upravující výkon činnosti soudních znalců se proto navrhuje přiměřeně použít i na činnost soudněznaleckých ústavů. Předpokládá se, že soudněznalecké ústavy povedou evidenci podávaných soudněznaleckých posudků ve svých vlastních evidenčních pomůckách, jako tomu bylo i doposud.
Odst. 3 má zamezit konfliktu zájmů, jak je nyní bohužel běžný – časté je i souběžné podávání posudků v téže věci ústavem a jeho pracovníky, kteří jsou soudními znalci.
Navrhuje se soudněznaleckým ústavům umožnit přístup k výkonu soudněznalecké činnosti v soudním řízení ve stejném rozsahu a za obdobných podmínek jako soudním znalcům, a to na základě zapsání do  zvláštního seznamu soudněznaleckých ústavů, vedeného Ministerstvem spravedlnosti, pokud s jejich žádostí o zápis do tohoto seznamu vysloví souhlas ministr spravedlnosti. 
K § 18: 	Obdobně jako u dosavadní úpravy se navrhuje, aby soudněznalecká a soudnětlumočnická činnost vykonávaná osobami, které nejsou zapsány do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků, byla pouze výjimečná a byla umožněna pouze z taxativně vymezených důvodů.  Vypracování soudněznaleckého posudku nebo provedení soudnětlumočnického úkonu by bylo v těchto případech dobrovolné (na základě souhlasu příslušné osoby) a bylo by vázáno na složení slibu.  Jinak by se ale i na tuto soudněznaleckou a soudnětlumočnickou činnost  vztahovala ustanovení upravující činnost soudních znalců a soudních tlumočníků vzhledem k tomu, že i v těchto případech je potřeba vyloučit podjatost soudního znalce nebo tlumočníka, zajistit povinnost mlčenlivosti apod.

K § 19: 
Odměna bude vycházet ze stupně náročnosti a odbornosti posudku nebo úkonu a soudním znalcům a soudním tlumočníkům budou dále hrazeny náklady účelně vynaložené v souvislosti se znaleckým  posudkem nebo tlumočnickým úkonem. S tím souvisí i navrhované zachování možnosti krácení odměny ve stanovených případech, případně jejího zvýšení. 
Pro účely zdaňování odměn, vyplácených soudním znalcům a soudním tlumočníkům, budou tyto odměny nadále posuzovány jako příjmy jiné samostatné výdělečné činnosti ve smyslu § 7 odst. 2 zákona ČNR č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů; v tomto smyslu je v části druhé navrhována odpovídající novelizace tohoto ustanovení. Dále se jeví jako nezbytné ustanovit přímo v zákoně, že soudní znalci či tlumočníci mají, pokud jsou plátci DPH, k výsledné ceně znalečného dané součtem odměny a nákladů připočítat DPH. Dosavadní praxe je taková, že soudy soudním znalcům či tlumočníkům tuto daň nepřiznávají a přitom finanční úřady současně na soudních znalcích a tlumočnících vyžadují její placení.
Navrhuje se, aby i odměňování soudněznaleckých ústavů se řídilo příslušně stanovenými sazbami odměn a ustanoveními o náhradě nákladů. 

K odst. 1:
ALTERNATIVA 1
Dosavadní praxe určování znalečného soudy má tyto nedostatky:
-soudy pověřují odborníky s mezinárodním věhlasem marginálními případy, kde je předmětem sporu několik tisíc Kč,
-naopak, soudy pověřují odborníky jen s průměrnou odborností případy, kde jsou předmětem sporu miliardové částky Kč. Výsledkem je pak situace, kdy jsou pro případ stále ustanovováni noví a noví soudní znalci (není výjimkou např. 10 znalců v jednom sporu) a soudní spor se zbytečně prodlouží až třeba o několik roků. Takový spor se i náležitě prodraží, neboť honoráře deseti soudních znalců vždy převýší honorář jednoho nebo dvou znalců. Bohužel mnohé soudy stále v těchto případech raději zaplatí malé znalečné 10 průměrným znalcům, než by adekvátně zaplatili jednoho či dva kvalitní soudní znalce,
-za komplikované případy je soudy mechanicky přiznáváno stejné znalečné jako za případy standardní. V případech, kdy si znalec za komplikovaný případ vyúčtuje neobvyklý honorář, je mu tento obratem soudem často podstatně zmenšen,
-se soudním znalcem se mnozí soudci předem nedomluví, zda-li znalecký úkol odpovídá jeho zaměření, zda-li má znalec na posudek čas (není např. služebně v zahraničí či nezhotovuje jiné soudněznalecké posudky), atd. a znalci rovnou pošlou usnesení o jmenování. Výsledkem je pak situace, kdy se soudní spor zbytečně prodlouží až třeba o jeden rok,
-znalečné je běžně propláceno i za několik let (např. za 7 let).
Ze všech výše uvedených důvodů se jeví jako optimálnější řešení, podobně jako to úspěšně funguje v SRN, stanovení znalečného a termínu provedení (§ 10 odst. 2) na základě dohody soudního znalce a soudu resp. orgánu, který ho v řízení ustanovil. Všichni soudci by byli nuceni soudního znalce kontaktovat a domluvit se s ním, což by celé řízení výrazně urychlilo a zkvalitnilo. Tuto praxi již značná část soudců nyní praktikuje – nejdříve se soudním znalcem telefonicky spojí a dohodnou  vše potřebné a teprve následně případně soudního znalce svým usnesením pověří. 
Není ani potřeba se obávat celkového vzrůstu vyplaceného znalečného, neboť jednak tato praxe, jak již bylo uvedeno, fakticky v řízení před soudy již nyní funguje a dále není ani v zájmu soudního znalce (tlumočníka) klást takové finanční požadavky, které by mu nezajistily dostatek práce. Malý počet podaných posudků by navíc mohl být považován za  vyhýbání se výkonu soudněznalecké (soudnětlumočnické) činnosti, což by mohlo v krajním případě vést až k vyškrtnutí ze seznamu, což také není zájmem soudního znalce (tlumočníka).
Navržený systém již zavedl i zákon č. 325/1999 Sb., o azylu a o změně zákona č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o azylu) ze dne 11. listopadu 1999, který v § 35 stanovuje: „Odměna za výkon tlumočnické činnosti a úhrada nákladů spojených s výkonem této činnosti se stanoví dohodou mezi ministerstvem a  tlumočníkem.“
ALTERNATIVA 2
Při této úpravě odměňování soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v soudním a správním řízení se navrhuje vyjít ze současné úpravy a soudní znalce a soudní tlumočníky i nadále odměňovat podle stanovených sazeb. Navrhovaná úprava by měla umožnit i případné stanovení odměny soudního znalce nebo soudního tlumočníka paušální sazbou v případech, kdy je to vzhledem k povaze úkonů účelné.

K odst. 4:
ALTERNATIVA 1 přiznává oproti ALTERNATIVĚ 2 i nepřímé náklady spojené s provozem kanceláře soudního znalce (tlumočníka), resp. jejich poměrnou část připadající na daný posudek (úkon).

K odst. 5:
ALTERNATIVA 1 platí za současné platnosti ALTERNATIVY 1 u odstavce 1.
Upřesňuje se, že orgán, který soudního znalce nebo soudního tlumočníka v řízení ustanovil je vázán dohodou o výši odměny a náhradě nákladů podle odst. 1 - pokud nenastaly důvody pro snížení odměny podle odst. 2.
ALTERNATIVA 2 platí za současné platnosti ALTERNATIVY 2 u odstavce 1.
V tomto případě je orgán, který soudního znalce nebo soudního tlumočníka v řízení ustanovil, oprávněn stanovit znalečné libovolně na základě svého uvážení.

K § 20:	Ustanoveními § 19 by se měla řídit i odměna a náhrada nákladů soudního tlumočníka v případech, kdy je vypracování úředního překladu nebo jiného úkonu soudního tlumočníka vyžadováno zvláštním zákonem.

K § 21:	S ohledem na to, že na zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků ani do seznamu soudněznaleckých ústavů nevzniká právní nárok, nemají postupy s tím spojené charakter správního rozhodování a není potřeba k nim upravovat zvláštní řízení. To se týká i vyškrtnutí ze seznamu a dočasného pozastavení výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti.

K § 22:	Stanoví se okruh otázek, vyžadujících podrobnější úpravu v prováděcím předpisu.
K písm. g) : 
ALTERNATIVA 1 platí za současné platnosti ALTERNATIVY 1 u § 19 odst. 1 a 5.
ALTERNATIVA 2 platí za současné platnosti ALTERNATIVY 2 u § 19 odst. 1 a 5.

K části druhé:

K § 23 až 38:
Dosavadní znalecká a tlumočnická činnost se dá rozdělit do 3 skupin:
A.	Zákony vyžadující znalce pro oceňování majetku – jejich činnost, která reprezentuje až 90% veškeré dosavadní znalecké činnosti, je upravena v rámci návrhu zákona o odhadcovství.

B.	Zákony z oblasti justice (soudy, státní zastupitelství, policie: trestní řád, občanský soudní řád atd.) vyžadující znalce nebo tlumočníky – jejich činnost je upravena v rámci návrhu zákona o soudním znalectví. 
Výjimku tvoří některé úřední překlady mimo soudní oblast, které se navrhují svěřit soudním tlumočníkům. Do budoucna by bylo i zde systémově vhodnější vymezit přísněji činnost „komerčních tlumočníků“ a soudním tlumočníkům ponechat pouze systémově odlišnou oblast soudní.

C.	Zákony mimo oblast justice a oceňování majetku vyžadující znalce nebo tlumočníky. Zde se navrhuje ponechat činnost těchto znalců a tlumočníků – nepůjde ale o soudní znalce a soudní tlumočníky (půjde o „obyčejné“ experty odlišené od soudních expetů tím, že nebudou označeni přívlastek „soudní“).

K části třetí:

K § 39:	Dosavadní právní úprava víceméně neumožňuje jiný výkon odhadcovské činnosti než na základě jmenování znalcem podle zákona č. 36/1967 Sb. Zvláštní  předpisy proto vždy odkazují pouze na tuto právní úpravu bez rozdílu, zda je tato činnost vykonávána pro potřeby soudního řízení či nikoliv. Je proto nezbytné, aby současně se zrušením tohoto zákona nabyl účinnosti zákon o odhadcovství, který bude upravovat veškerou odhadcovskou činnost (oceňování majetku) doposud svěřenou zejména zákonu č. 36/1967 Sb.

K odst. 1:
ALTERNATIVA 2 rozšiřuje činnost soudních znalců na oblast mimo soudní řízení – některé zákony zmiňují vedle výslechu svědků i výslech znalců. Jde např. o zákon č. 216/1994 Sb., o rozhodčím řízení a o výkonu rozhodčích nálezů, nebo zákon č. 85/1996 Sb. ČR, o advokacii, ve znění zákona č. 210/1999 Sb. Je otázkou, jestli za tyto znalce mají být považováni soudní znalci, či pouze znalci bez tohoto přívlastku (tedy jakýkoliv experti).

K odst. 5:
ALTERNATIVA 1
Tato alternativa považuje přibrání státního orgánu nebo státního ústavu k podání nebo přezkoumání soudněznaleckého posudku v trestním řízení podle alternativy 2 za zbytečné, neboť to je již dostatečně ošetřeno činností soudněznaleckých ústavů podle tohoto zákona.

ALTERNATIVA 2
Tato alternativa umožňuje ještě činnost dalších „speciálních soudních znalců“ a to výhradně v trestní řízení.

K § 40: 	Navrhuje se, aby znalcům a tlumočníkům, jmenovaným podle dosavadních předpisů, zaniklo jejich oprávnění k výkonu soudněznalecké nebo soudnětlumočnické činnosti podle těchto předpisů až uplynutím jednoho roku od  účinnosti nového zákona. V této lhůtě by měly být k soudněznalecké činnosti oprávněny i znalecké ústavy a jiná pracoviště, vykonávající  soudněznaleckou činnost rovněž na základě dosavadní právní úpravy.  
Do seznamů podle  navrhovaného zákona by bylo  možno dosavadní znalce a tlumočníky, znalecké ústavy a jiná pracoviště, zapsat po jeho účinnosti pouze za podmínek v něm stanovených, přičemž tento zápis by automaticky vedl k jejich vyškrtnutí z dosavadních seznamů. Toto přechodné řešení je navrhováno jednak proto, aby mohla  být bez přerušení zajišťována soudněznalecká a soudnětlumočnická činnost pro soudní řízení, a dále proto, aby stávajícím znalcům bylo umožněno  přizpůsobit se nové právní úpravě a případně požádat o zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků. 

K § 41:	Zrušuje se zákon č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, který je nahrazován tímto zákonem.

K § 42:	Navrhuje se účinnost k počátku kalendářního roku 2002, podobně jako účinnost zákona o odhadcovství.

Příloha k návrhu zákona o soudním znalectví.

Vybraná ustanovení textů zákonů v platném znění s vyznačením navrhovaných změn (nové znění je vyznačeno tučně, původní znění je přeškrtnuto):

Zákon České národní rady č. 436/1991 Sb. o některých opatřeních v soudnictví, o volbách přísedících, jejich zproštění a odvolání z funkce a o státní správě soudů České republiky, ve znění pozdějších předpisů.

§ 21

	(1)	Ministerstvo vykonává státní správu okresních, krajských a vrchních soudů a Nejvyššího soudu tím, že
a)	zajišťuje  chod soudů  po stránce  organizační, zejména stanoví počty soudců a odborných  a dalších pracovníků soudů; u Nejvyššího soudu je stanoví po dohodě s předsedou tohoto   soudu,
b)	zajišťuje chod soudů po stránce personální,14)
c)	zajišťuje chod soudů po stránce finanční a hospodářské, zejména tím, že zajišťuje financování a materiálně technické zásobování soudů a provádí revize hospodářské činnosti soudů,
d)	stanoví krajským  soudům v rámci  schváleného rozpočtu kapitoly prostředky  státního rozpočtu  určené na  hospodaření krajského soudu a okresních soudů v  jeho obvodu minimálně v rozsahu členění závazných ukazatelů daných zákonem o státním rozpočtu,
e)	organizuje,  řídí  a  kontroluje  výkon  státní  správy soudů prováděný předsedy soudů,
f)	organizuje a  řídí odbornou  přípravu justičních  čekatelů, zejména rozhoduje  po vyjádření předsedy  příslušného krajského soudu o zkrácení  přípravné služby15) nebo o započtení doby právnické činnosti v jiném pracovním nebo obdobném poměru do této přípravné služby16) a  stanoví a zajišťuje podmínky ověřování výsledků jejich odborné  přípravy justiční  zkouškou,17)
g)	organizuje a  řídí další odbornou  přípravu soudců a  ostatních pracovníků soudů,
h)	koordinuje a  usměrňuje odbornou průpravu  přísedících k výkonu jejich funkce,
i)	sleduje chod práce soudních kanceláří,
j) 	zajišťuje výkon soudněznalecké a soudnětlumočnické činnosti v rozsahu stanoveném zvláštním zákonem,18)
k)	plní další úkoly vyplývající ze zvláštních právních předpisů.
	(2)	Ministerstvo sleduje a hodnotí postup okresních, krajských a vrchních soudů v řízení a rozhodování pouze z hlediska dodržování zásad důstojnosti jednání a soudcovské etiky a plynulosti řízení. K tomuto účelu ministerstvo
a)	sleduje a  vyhodnocuje stav soudních agend  na základě výkazů a justiční statistiky,
b)	provádí  prověrky  soudních  spisů  a  prověrky úrovně soudního jednání,
c)	vyřizuje stížnosti fyzických a právnických osob na postup soudů (dále jen "stížnosti"), jakož i jiná jejich podání.
	(3)	Pokud  v  rámci  plnění  svých  úkolů  získá ministerstvo poznatky  o  nejednotnosti  soudního rozhodování, dává Nejvyššímu soudu podněty k zaujetí stanoviska  k výkladu zákonů a jiných právních předpisů.
	(4)	V  rámci  úkolů  uvedených  v  odstavci  2  písm. b) může ministr spravedlnosti České republiky podat stížnost pro porušení zákona, jestliže to zákony o soudním řízení připouštějí.

------------------------------------------------------------------
14) § 38 a násl. zákona č. 335/1991 Sb.
15) § 72 zákona č. 335/1991 Sb.
16) § 61 zákona č. 335/1991 Sb.
17) § 63 zákona č. 335/1991 Sb.
18) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

§ 23

	(1)	Předseda krajského soudu vykonává státní správu krajského soudu a okresních soudů v jeho obvodu tím, že
a)	zajišťuje  chod   krajského  soudu  po stránce personální  a organizační; zejména stanoví počty přísedících krajského soudu, zajišťuje řádné obsazení krajského soudu  odbornými a dalšími pracovníky, vyřizuje personální věci soudců a ostatních pracovníků krajského soudu,
b)	zajišťuje chod krajského soudu po stránce hospodářské, materiální a finanční,
c)	prostředky státního rozpočtu, stanovené správcem kapitoly státního rozpočtu, rozepisuje pro hospodaření krajského soudu a pro hospodaření okresních soudů v jeho obvodu minimálně   v rozsahu členění závazných ukazatelů  daných zákonem o státním rozpočtu nebo správcem kapitoly státního rozpočtu,
d)	pro  účely  rozpočtových  opatření  a  vystavování limitů podle rozpočtových pravidel  plní vůči okresním soudům  v jeho obvodu funkci správce kapitoly státního rozpočtu,
e)	zajišťuje výběr uchazečů o funkci  soudce, přijímá je do funkcí justičních čekatelů a připravuje  podklady pro jejich jmenování soudci,
f)	řídí a kontroluje přípravnou  službu justičních čekatelů v obvodu krajského soudu a její výkon,
g)	řídí a kontroluje výkon státní správy okresních soudů prováděný jejich předsedy,
h)	pečuje o  další odbornou výchovu soudců  a ostatních pracovníků soudů,
i)	pečuje o odbornou průpravu přísedících krajského  soudu k výkonu jejich funkce a  organizuje  a koordinuje odbornou průpravu přísedících okresních soudů k výkonu jejich funkce,
j)	dohlíží na řádný chod soudních kanceláří,
k)	vyjadřuje se k zápisům do seznamů soudních znalců a soudních tlumočníků a v případech stanovených zvláštním zákonem18) žádá příslušné organizace o doporučení vhodných osob, které by mohly být zapsány do těchto seznamů.
	(2)	Předseda  krajského soudu dbá o důstojnost  jednání, o dodržování zásad soudcovské etiky  a o plynulost soudního řízení krajského soudu a soudů v jeho obvodu. K tomu účelu
a)	provádí prověrky soudních spisů,
b)	dohlíží na úroveň soudního jednání,
c)	vyřizuje stížnosti.
	(3)	V rámci úkolů uvedených v  odstavci 2 písm. a), b) podává ministerstvu podněty ke stížnostem pro porušení  zákona, má-li za to, že jsou splněny podmínky  podle zákonů o soudním řízení. Má-li za  to, že  podnět podaný  nebo postoupený  mu předsedou okresního soudu nesplňuje  podmínky podle zákona o  soudním řízení, postoupí ho se svým stanoviskem ministerstvu.

Zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů.

§ 3

	 (1)	Živností není:
a)	provozování  činnosti  vyhrazené   zákonem  státu  nebo  určené právnické osobě,1)
b)	využívání   výsledků   duševní   tvůrčí   činnosti,  chráněných zvláštními zákony, jejich původci nebo autory,2)
c)	výkon kolektivní  správy práva autorského  a práv souvisejících s právem autorským podle zvláštního právního předpisu,2a)
d)	restaurování kulturních  památek nebo jejich  částí, které jsou díly výtvarných umění nebo uměleckořemeslnými pracemi.2b)
	(2)	Živností  dále  není  v  rozsahu  zvláštních  zákonů činnost fyzických osob:
a)	lékařů, lékárníků, stomatologů, psychoterapeutů, přírodních léčitelů, klinických    logopedů, klinických psychologů a středních zdravotnických pracovníků, s výjimkou očních optiků a protetiků,  ortopedických  protetiků,2c) ortopedicko protetických techniků,2c)
b)	veterinárních  lékařů, dalších  veterinárních pracovníků včetně pracovníků  veterinární  sanace a osob vykonávajících odborné práce při šlechtitelské a plemenářské činnosti v chovu   hospodářských zvířat,3)
c)	advokátů,4) notářů5a) a  patentových  zástupců6)  a  soudních exekutorů,6a)
d)	soudních znalců a soudních tlumočníků,7)
e)	auditorů8) a daňových poradců,8a)
f)	burzovních dohodců a makléřů,8b)
g)	zprostředkovatelů a rozhodců při řešení kolektivních sporů9) a rozhodců při rozhodování majetkových sporů,9a)
h)	úředně oprávněných zeměměřických inženýrů.10)
	(3)	Živností dále není:
a)	činnost  bank,11) pojišťoven,12) zajišťoven,  pojišťovacích agentů,  pojišťovacích  a  zajišťovacích makléřů a odpovědných pojistných matematiků,12) penzijních fondů,12a) spořitelních a úvěrních  družstev,12b) burz, organizátorů mimoburzovních trhů,  obchodníků s  cennými  papíry8b) a zařizování  a správa  kolektivních majetkových  účastí,13) a činnosti osob provádějících vypořádání obchodů s cennými papíry,13a) činnosti osob provádějících  přijímání a předávání pokynů týkajících se investičních instrumentů za podmínek  stanovených  zvláštním zákonem,13b)
b)	pořádání loterií a jiných podobných her,14)
c)	hornická činnost a činnost prováděná hornickým způsobem,15)
d)	výroba elektřiny,  plynu nebo tepla  a rozvod elektřiny,  plynu nebo tepla fyzickým či  právnickým  osobám,  zajišťované  ve  veřejném zájmu,16)
e)	zemědělství, včetně prodeje nezpracovaných zemědělských výrobků za účelem zpracování   nebo   dalšího   prodeje,   nejde-li o provozování  odborných  činností  na  úseku  rostlinolékařské   péče,
f)	prodej nezpracovaných  rostlinných a  živočišných výrobků  z vlastní  drobné  pěstitelské  a  chovatelské  činnosti přímým spotřebitelům fyzickými osobami,
g)	námořní doprava a mořský rybolov,17)
h)	provozování dráhy a drážní dopravy,18)
i)	zřizování a provozování veřejných telekomunikačních sítí, poskytování veřejné telefonní  služby prostřednictvím veřejných pevných telekomunikačních sítí, poskytování veřejné telefonní služby prostřednictvím veřejných mobilních telekomunikačních sítí a poskytování   veřejných  dálnopisných  a  telegrafních služeb,19)
j)	výzkum, výroba a distribuce léčiv,20)
k)	zacházení  s  návykovými  látkami,  přípravky  je  obsahujícími a s  některými  látkami  používanými  k  výrobě nebo zpracování návykových látek podle zvláštního zákona,21)
l)	činnost  autorizovaných  nebo  akreditovaných  osob  v  oblasti státního zkušebnictví,22)
m)	zahraniční obchod s vojenským materiálem,22a)
n)	státní  odborný  dozor  nad  bezpečností  práce  a  technických zařízení,22b)
o)	provozování rozhlasového a televizního vysílání,23)
p)	nabízení  nebo  poskytování  služeb  směřujících  bezprostředně k uspokojování sexuálních potřeb,
r)	zprostředkování zaměstnání,23a)
s)	činnost,  při níž  se navrhují,  projektují, expertně posuzují, vyrábějí, staví, uvádějí do  provozu,  provozují,  opravují, udržují, rekonstruují a vyřazují z provozu jaderná zařízení,
t)	příprava vybraných pracovníků jaderných zařízení,23b)
u)	provozování stanic technické kontroly,23c)
v)	výchova  a  vzdělávání  ve  školách,  předškolních  a školských zařízeních  zařazených  do sítě škol, předškolních zařízení a školských zařízení, vzdělávání v bakalářských, magisterských a doktorských studijních programech  podle zvláštního právního předpisu,23d)
x)	nakládání s vysoce nebezpečnými látkami,23e)
y)	provozování letišť, provozování obchodní letecké dopravy a leteckých prací a poskytování leteckých služeb,23f)
z)	projektování pozemkových úprav,23g)
aa)	činnost organizací zřízených podle zvláštních právních předpisů23h) vykonávaná v  souladu s  účelem, pro  který byly zřízeny,
ab)	výkon  sociálně-právní  ochrany  dětí  právnickými a fyzickými osobami, jsou-li výkonem sociálně-právní ochrany dětí pověřeny  podle zvláštního právního předpisu,23i)
ac)	vyhledávání,  průzkum a  těžba nerostných  zdrojů ze  dna moří a oceánů a jeho podzemí za hranicemi pravomocí států.23j)

------------------------------------------------------------------
 1) § 1 a 2  zákona č. 222/1946 Sb., o  poště (poštovní zákon), ve
     znění zákona č. 86/1950 Sb. a zákona č. 88/1950 Sb.
 2) Zákon  č.  527/1990  Sb.,  o  vynálezech, průmyslových vzorech
     a zlepšovacích návrzích, ve znění zákona č. 519/1991 Sb.
     Zákon  č.   121/2000  Sb.,  o   právu  autorském,  o   právech
     souvisejících s  právem autorským a  o změně některých  zákonů (autorský zákon).
     Zákon  č. 529/1991  Sb., o  ochraně topografií  polovodičových
     prvků, ve znění zákona č. 116/2000 Sb.
     Zákon  č. 478/1992  Sb., o  užitných vzorech,  ve znění zákona  č. 116/2000 Sb.
2a) Zákon č. 121/2000 Sb.
2b) Zákon  č.  20/1987  Sb.,  o  státní  památkové  péči, ve znění  pozdějších předpisů.
2c) Zákon  č.  20/1966  Sb.,  o  péči  o  zdraví  lidu,  ve  znění  pozdějších předpisů.
      Zákon  ČNR č.  220/1991 Sb.,  o České  lékařské komoře,  České stomatologické  komoře  
      a České  lékárnické  komoře, ve znění zákona ČNR č. 160/1992 Sb.
 3) § 25  odst. 1  zákona č.  87/1987 Sb.,  o veterinární péči, ve znění pozdějších předpisů.
 4) Zákon ČNR č. 128/1990 Sb., o advokacii.
5a) Zákon ČNR č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti.
 6)  Zákon  č. 237/1991  Sb.,  o  patentových zástupcích,  
      ve znění zákona ČNR č. 14/1993 Sb.
6a) Zákon  č.  120/2001  Sb.,  o  soudních  exekutorech a exekuční
      činnosti (exekuční řád) a o změně dalších zákonů.
7)  Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
     doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).
8)  Zákon  ČNR č.  524/1992 Sb.,  o auditorech  a Komoře  auditorů České republiky.
8a) Zákon  ČNR č.  523/1992 Sb.,  o daňovém  poradenství a  Komoře
      daňových poradců České republiky.
8b) Zákon  ČNR  č.  591/1992  Sb.,  o  cenných  papírech, ve znění  pozdějších předpisů.
      Zákon  č.  229/1992  Sb.,  o  komoditních  burzách,  ve  znění  pozdějších předpisů.
      Zákon č. 214/1992 Sb., o burze cenných papírů, ve znění zákona  č. 216/1994 Sb.
 9) § 11  a §  13 odst.  1  zákona  č. 2/1991  Sb., o  kolektivním  vyjednávání,  
      ve  znění  zákona  č.  519/1991  Sb.,  zákona č. 118/1995 Sb. a zákona č. 155/1995 Sb.
9a) Zákon  č.  216/1994  Sb.,  o   rozhodčím  řízení  a  o  výkonu rozhodčích nálezů.
10) Zákon  č. 200/1994  Sb., o  zeměměřictví a  o změně a doplnění
      některých zákonů souvisejících s jeho zavedením.
11) Zákon  ČNR č.  6/1993 Sb.,   o České  národní bance,  ve znění zákona č. 60/1993 Sb.
      Zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů.
12) Zákon č.  363/1999 Sb., o  pojišťovnictví a o  změně některých
      souvisejících zákonů (zákon o pojišťovnictví).
12a) Zákon  č. 42/1994  Sb., o  penzijním připojištění  se státním
        příspěvkem a o změnách  některých zákonů souvisejících s jeho zavedením.
12b) Zákon č.  87/1995 Sb., o  spořitelních a úvěrních  družstvech
        a některých  opatřeních  s  tím  souvisejících  a  o doplnění
        zákona  ČNR č.  586/1992 Sb.,   o daních  z příjmů,  ve znění pozdějších předpisů.
 13) Např.  §  25  odst.  1   písm.  b)  zákona  č.  92/1991  Sb.,
       o podmínkách převodu  majetku státu na  jiné osoby, ve  znění pozdějších předpisů.
13a) § 70b zákona ČNR č. 591/1992 Sb.
13b) § 45a zákona č. 591/1992 Sb.
 14) Zákon  ČNR č.  202/1990 Sb.,  o loteriích  a jiných podobných
       hrách, ve znění zákona č. 70/1994 Sb.
 15) § 2  a 3  zákona ČNR   č. 61/1988  Sb., o  hornické činnosti,
       výbušninách  a o  státní báňské  správě, ve  znění pozdějších předpisů.
 16) Zákon  č. 222/1994  Sb., o  podmínkách podnikání  a o  výkonu
       státní   správy  v   energetických  odvětvích   a  o   Státní energetické inspekci.
 17) Zákon č.  61/1952 Sb., o  námořní plavbě, ve  znění zákona č. 42/1980 Sb.
       Nařízení ministra dopravy č. 75/1953 Sb., kterým se provádějí některá ustanovení 
       zákona o námořní plavbě.
 18) § 60 odst. 3 zákona č. 266/1994 Sb., o dráhách.
 19) Zákon č.  151/2000 Sb., o telekomunikacích  a o změně dalších zákonů.
 20) Zákon  č. 79/1997  Sb., o léčivech a  o změnách  
        a doplnění některých souvisejících zákonů.
 21) Zákon  č.  167/1998  Sb.,  o  návykových  látkách  a  o změně některých dalších zákonů.
 22) Zákon č.  22/1997 Sb., o  technických požadavcích na  výrobky
       a o změně a doplnění některých zákonů.
22a) Zákon  č.  38/1994  Sb.,  o  zahraničním  obchodu s vojenským
        materiálem   a   o   doplnění   zákona   č.   455/1991   Sb.,
        o živnostenském  podnikání  (živnostenský  zákon),  ve  znění
        pozdějších předpisů, a zákona č. 140/1961 Sb., trestní zákon, 
        ve znění pozdějších předpisů.
22b) Zákon  č.  174/1968  Sb.,   o  státním  odborném  dozoru  nad
        bezpečností práce, ve znění pozdějších předpisů.
 23) Zákon   č.   468/1991   Sb.,   o   provozování   rozhlasového
        a televizního vysílání, ve znění pozdějších předpisů.
23a) Zákon  č. 1/1991  Sb., o  zaměstnanosti, ve  znění pozdějších předpisů.
        Zákon ČNR č. 9/1991 Sb.,  o zaměstnanosti a působnosti orgánů
        České republiky  na úseku zaměstnanosti,  ve znění pozdějších předpisů.
23b) Zákon  č.   28/1984  Sb.,  o  státním   dozoru  nad  jadernou bezpečností 
         jaderných zařízení.
23c) Zákon  č.  38/1995  Sb.,  o  technických  podmínkách  provozu
        silničních vozidel na pozemních komunikacích.
23d) Zákon  č.  564/1990  Sb.,  o  státní  správě  a samosprávě ve
        školství, ve znění pozdějších předpisů.
        Zákon č.  29/1984 Sb., o soustavě  základních škol, středních
        škol  a  vyšších  odborných  škol  (školský  zákon), ve znění pozdějších předpisů.
        Zákon  č.  76/1978  Sb.,  o  školských  zařízeních,  ve znění pozdějších předpisů.
        § 45  až  47  zákona  č.  111/1998  Sb.,  o  vysokých školách
        a o  změně  a  doplnění  dalších  zákonů  (zákon  o  vysokých školách).
23e) Zákon č. 19/1997 Sb., o některých opatřeních souvisejících se zákazem  chemických 
        zbraní  a o  změně a  doplnění zákona  č. 50/1976 Sb., o územním plánování a    
        stavebním řádu (stavební zákon), ve znění pozdějších předpisů, zákona č. 455/1991 Sb., 
        o živnostenském  podnikání  (živnostenský  zákon),  ve  znění  pozdějších předpisů, a
        zákona č. 140/1961 Sb., trestní zákon,  ve znění pozdějších předpisů.
23f) Zákon  č.  49/1997  Sb.,  o   civilním  letectví  a  o  změně
       a doplnění zákona č. 455/1991  Sb., o živnostenském podnikání
       (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů.
23g) § 8a  zákona  ČNR  č.  284/1991  Sb.,  o pozemkových úpravách
        a pozemkových úřadech, ve znění pozdějších předpisů.
23h) Například  §   31  zákona  č.  576/1990   Sb.,  o  pravidlech
        hospodaření s rozpočtovými prostředky  České republiky a obcí
        v České republice  (rozpočtová pravidla republiky),  ve znění pozdějších předpisů.
23i) § 4 odst. 2 písm. b) a § 48  až 50 zákona  č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí.
23j) Zákon  č.  158/2000  Sb.,  o  vyhledávání,  průzkumu  a těžbě  nerostných zdrojů 
       z mořského  dna za hranicemi pravomocí států a o změně některých zákonů.

Příloha č. 2 

VÁZANÉ ŽIVNOSTI

1. Skupina 214: Ostatní

1. Provozování autoškoly
2. Odborná způsobilost podle § 3 odst. 1 zákona č. 247/2000 Sb., o získávání a zdokonalování odborné způsobilosti k řízení motorových vozidel a o změnách některých zákonů
3.

1. Oční optika
2. Odborná způsobilost § 8 odst. 2 vyhlášky č. 77/1981 Sb., o zdravotnických pracovnících a jiných odborných pracovnících ve zdravotnictví nebo doklad o absolvování tříletého bakalářského studia v oboru oční optik - optometrista na Lékařské fakultě Masarykovy university v Brně nebo Lékařské fakultě Karlovy university v Praze nebo Přírodovědecké fakultě Palackého university v Olomouci
3.

1. Měření emisí a imisí, kromě měření emisí motorových vozidel
2. Oprávnění podle § 3 odst. 2 písm. i) zákona ČNR č. 389/1991 Sb., o státní správě ochrany ovzduší a poplatcích za jeho znečišťování, ve znění pozdějších předpisů
3.

1. Výkon zeměměřičských činností
2. a) úplné střední odborné vzdělání na střední odborné škole zeměměřického směru zakončené maturitní zkouškou a 5 let odborné praxe nebo b) vysokoškolské vzdělání zeměměřičského směru a 3 roky odborné praxe
3. Zákon č. 200/1994 Sb., o zeměměřičství a o změně a doplnění některých zákonů souvisejících s jeho zavedením

1. Posuzování vlivů na životní prostředí
2. Vysokoškolské vzdělání příslušného směru a 6 let praxe v oboru a osvědčení podle § 6 a 9 zákona č. 244/1992 Sb.
3. Zákon č. 244/1992 Sb., o posuzování vlivu na životní prostředí, a § 2 a 3 vyhlášky č. 499/1992 Sb.

1. Technicko - organizační činnost v oblasti požární ochrany
2. Vysokoškolské vzdělání ve studijním oboru požární ochrana nebo úplné střední odborné vzdělání na střední odborné škole požární ochrany zakončené maturitní zkouškou nebo osvědčení o odborné způsobilosti vydané Ministerstvem vnitra
3. § 11 zákona ČNR č. 133/1985 Sb., o požární ochraně, ve znění zákona č. 203/1994 Sb. 

1. Průvodcovská činnost
a) horská,
b) tělovýchovná a sportovní,
c) v oblasti cestovního ruchu
2. Odborná způsobilost pro horskou průvodcovskou činnost:

§ 22 odst. 1 písm. e) zákona č. 4034/2000 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů
Odborná způsobilost pro tělovýchovnou a sportovní průvodcovskou činnost:
absolvování vysoké nebo vyšší odborné školy tělovýchovného směru s příslušnou specializací
Odborná způsobilost pro průvodcovskou činnost v oblasti cestovního ruchu:
středoškolské vzdělání ukončené maturitní zkouškou a 3 roky praxe v průvodcovské činnosti

1. Provádění dobrovolných dražeb movitých věcí podle zákona o veřejných dražbách
2. Středoškolské vzdělání zakončené maturitní zkouškou a 3 let praxe v obchodní činnosti
3. Zákon č. 26/2000 Sb., o veřejných dražbách.

1. Psychologické poradenství a diagnostika
2. a) řádně ukončené jednooborové studium psychologie na české vysoké škole univerzitního typu, popř. na zahraniční vysoké škole, které bylo státem uznáno za rovnocenné, a 3 roky odborné praxe v příslušné specializaci nebo b) řádně ukončené studium psychologie v kombinaci s jiným oborem na české vysoké škole univerzitního typu a 5 let praxe v příslušné specializaci.
3.

1. Diagnostická, zkušební a poradenská činnost v ochraně rostlin
2. Odborná způsobilost podle § 5 a 6 zákona č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči a změnách některých souvisejících zákonů
3.

1. Ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy proti škodlivým organismům přípravky na ochranu rostlin
2. Odborná způsobilost podle § 5 a 6 zákona č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči a změnách některých souvisejících zákonů, a odborná způsobilost podle § 10 a § 18 až 20 zákona č. 157/1998 Sb., o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů
* Přechodné ustanovení zákona č. 409/2000 Sb., který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2001:
Nepředložila-li osoba, která získala živnostenské oprávnění pro živnost „Ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy proti škodlivým organismům přípravky na ochranu rostlin”, přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona do 6 měsíců ode dne nabytí účinnosti tohoto zákona doklad o získání odborné způsobilosti, živnostenský úřad jí živnostenské oprávnění neprodleně zruší.

1. Geologické práce
2. osvědčení odborné způsobilosti podle § 3 odst. 3 zákona č. 62/1988 Sb., o geologických pracích, ve znění pozdějších předpisů
3. s výjimkou geologických prací, které jsou hornickou činností nebo činností prováděnou hornickým způsobem podle § 2 a 3 zákona č. 61/1988 Sb., o hornické činnosti, výbušninách a o státní báňské správě, ve znění pozdějších předpisů

1. Poskytování tělovýchovných a sportovních služeb***)
2. absolvování vysoké nebo vyšší odborné školy tělovýchovného směru nebo osvědčení o absolvování rekvalifikačního kurzu pořádaného institucí akreditovanou Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy
1. Provozování tělovýchovných a sportovních zařízení a zařízení sloužících regeneraci a rekondici
2. absolvování vysoké nebo vyšší odborné školy tělovýchovného směru nebo osvědčení o absolvování rekvalifikačního kurzu pořádaného institucí akreditovanou Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy

1. Vodní záchranářská služba
2. § 22 odst. 1 písm. e) zákona č. 4034/2000 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů

1. Činnost účetních poradců, vedení účetnictví
2. a) vysokoškolské vzdělání a 3 roky praxe v oboru, nebo b) středoškolské vzdělání zakončené maturitní zkouškou a 5 let praxe v oboru

1. Zastupování v celním řízení
2. středoškolské vzdělání zakončené maturitní zkouškou a 3 roky praxe v obchodování se zahraničím, nebo vysokoškolské vzdělání a 1 rok praxe v obchodování se zahraničím, nebo doklad o vykonání odborné celní zkoušky (§ 6 odst. 3 písm. b), c), d) vyhlášky č. 259/1997 Sb.)

1. Činnosti, při kterých je porušována integrita lidské kůže
2. vyučení v oboru kosmetička a odborná způsobilost podle § 8 odst. 2 nebo § 3 odst. 1 vyhlášky č. 77/1981 Sb., o zdravotnických pracovnících a jiných odborných pracovnících ve zdravotnictví, obor: všeobecná (zdravotní) nebo dětská sestra, porodní asistentka (ženská sestra), lékař

1. Péče o dítě do 3 let věku v denním režimu
2. a) absolvování střední zdravotnické školy ukončené maturitní zkouškou v oboru dětská sestra, nebo b) absolvování vyšší zdravotnické školy v oboru dětská sestra (ukončené absolutoriem)

1. Masérské, rekondiční a regenerační služby
2. a) absolvování střední zdravotnické školy zakončené maturitní zkouškou v oboru Rehabilitační pracovník či Fyzioterapeut, b) absolvování vyšší zdravotnické školy v oboru Diplomovaný fyzioterapeut, c) absolvování kvalifikačního kurzu zakončeného závěrečnou zkouškou, pořádaným zdravotnickým zařízením pověřeným Ministerstvem zdravotnictví k přípravě masérů v kategorii nižších zdravotnických pracovníků, d) absolvování lékařské fakulty a dosažení odborné způsobilosti v oborech fyziatrie, balneologie a léčebné rehabilitace (FBLR) či tělovýchovného lékařství, nebo e) absolvování Fakulty tělesné výchovy a sportu Karlovy university Praha nebo Fakulty tělesné kultury Palackého university Olomouc se specializací pro rehabilitační obory

1. Provozování solárií
2. absolvování lékařské fakulty nebo absolvování Fakulty tělesné výchovy a sportu Karlovy university Praha nebo Fakulty tělesné kultury Palackého university Olomouc nebo absolvování vyšší zdravotnické školy nebo absolvování střední zdravotnické školy zakončené maturitní zkouškou a osvědčení podle § 22 odst. 1 písm. e) zákona č. 4034/2000 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů

1. Aplikace, výroba a opravy
a) protéz,
b) trupových ortéz,
c) končetinových ortéz,
d) měkkých bandáží
2. absolvování střední odborné školy s maturitou v příslušném oboru a 3 roky praxe v oboru

1. Restaurování děl z oboru výtvarných umění, která nejsou kulturními památkami, ale jsou uložena ve sbírkách muzeí a galerií*) nebo se jedná o předměty kulturní hodnoty,**)
2. a) vysokoškolské či vyšší odborné vzdělání restaurátorského nebo umělecko - výtvarného směru, nebo b) středoškolské vzdělání restaurátorského směru a 5 let odborné restaurátorské praxe
3. *) zákon č. 54/1959 Sb., o muzeích a galeriích,
  **) zákon č. 71/1994 Sb., o prodeji a vývozu předmětů kulturní hodnoty

1. Nákup a prodej kulturních památek***) nebo předmětů kulturní hodnoty**)
2. specializované vysokoškolské vzdělání nebo specializované středoškolské vzdělání a 3 roky odborné praxe
3.**) zákon č. 71/1994 Sb., o prodeji a vývozu předmětů kulturní hodnoty,
 ***) zákon č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči

1. Poskytování služeb v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci
2. ukončené středoškolské vzdělání a 3 roky odborné praxe v oblasti bezpečnosti práce nebo ochrany zdraví při práci

1. Obchod se zvířaty určenými pro zájmové chovy
2. a) vysokoškolské vzdělání biologického směru a 1 rok odborné praxe, b) jiné vysokoškolské vzdělání příbuzného směru a 2 roky odborné praxe, nebo
c) středoškolské vzdělání biologického směru zakončené maturitní zkouškou a 5 let odborné praxe
3. zákon č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, ve znění pozdějších předpisů

1. Drezúra zvířat
2. a) vysokoškolské vzdělání biologického směru a 1 rok odborné praxe,
b) středoškolské vzdělání biologického směru zakončené maturitní zkouškou a 3 roky odborné praxe
3. zákon č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, ve znění pozdějších předpisů

1. Provozování poštovních služeb
Průkaz způsobilosti
Souhlas podle § 17, zákona č. 29/2000 Sb., o poštovních službách a o změně některých zákonů (zákon o poštovních službách).

1. Provozování cestovní agentury
2. a) vysokoškolské vzdělání a 1 rok praxe v oboru, nebo b) úplné střední vzdělání a 3 roky praxe v oboru
3.

1. Speciální ochranná dezinfekce, dezinsekce a deratizace bez použití toxických nebo vysoce toxických chemických látek a chemických přípravků s výjimkou speciální ochranné dezinfekce prováděné zdravotnickým zařízením v jeho objektech, speciální ochranné dezinfekce, dezinsekce a deratizace v potravinářských a zemědělských provozech a odborných činností na úseku rostlinolékařské péče*)
2. Odborná způsobilost podle § 58 odst. 2 zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, nebo po dobu 5 let od účinnosti zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, odborná způsobilost podle § 18 až 20 zákona č. 157/1998 Sb., o chemických látkách a přípravcích a o změně některých dalších zákonů, ve znění zákona č. 352/1999 Sb.
3.*) zákon č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči a o změnách některých souvisejících zákonů

1. Tlumočnická a překladatelská činnost v jazyce ................. 
2. a) úplné středoškolské vzdělání, státní speciální jazyková zkouška pro obor tlumočnický a překladatelský v příslušném jazyce*) a 3 roky praxe v tlumočnické nebo překladatelské činnosti nebo b) vysokoškolské vzdělání v oboru, ve kterém má být tlumočnická a překladatelská činnost vykonávána a 5 roků praxe v tlumočnické nebo překladatelské činnosti.
3. *) Vyhláška č. 526/1992 Sb., o státních jazykových školách a státních jazykových zkouškách.

Zákon České národní rady č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů.

Příloha: Sazebník soudních poplatků

Položka 28

a) Za jmenování soudním znalcem nebo tlumočníkem včetně zapsání 
do seznamu soudních znalců a tlumočníků 						Kč 300,- 
b) Za rozšíření jmenování o každý další obor nebo jazyk 				Kč 100,- 
c) Za oznámení údajů ze seznamu soudních znalců a tlumočníků 
týkající se jednoho znalce nebo tlumočníka 						Kč 50,- 

a) Za zapsání do seznamu soudních znalců a soudních tlumočníků 		Kč 300,-
b) Za rozšíření zápisu o každý další obor nebo jazyk 				Kč 100,-
c) Za výpis ze seznamu soudních znalců a soudních  tlumočníků 		Kč   50,-

Zákon č. 265/1992 Sb., zápisech vlastnických a jiných věcných práv k nemovitostem, ve znění pozdějších předpisů.

§ 4

	(1)	Účastníky  řízení o povolení vkladu  (dále jen "účastníci řízení") jsou účastníci toho právního  úkonu, na jehož podkladě má být zapsáno právo do katastru.
	(2)	Řízení o povolení vkladu je zahájeno dnem doručení písemného návrhu účastníků řízení nebo některého z nich katastrálnímu úřadu.
	(3)	Návrh na zahájení řízení musí obsahovat
a)	označení katastrálního úřadu, kterému je návrh určen,
b)	jméno  a příjmení,  trvalý pobyt  a rodné  číslo fyzických osob nebo název, sídlo a identifikační číslo právnických osob, které jsou účastníky řízení,
c)	označení práv, která mají být zapsána do katastru.
	(4)	Přílohou návrhu musí být
a)	listina,  na základě  které má  být zapsáno  právo do katastru, nebo její úředně  ověřený opis (kopie)2) v počtu  o dva větším, než je počet účastníků řízení; jedná-li se o směnu nemovitostí   evidovaných v  obvodu více katastrálních  úřadů, v počtu  ještě o dva větším pro každý další katastrální úřad,
b)	plná moc, je-li účastník řízení zastoupen zmocněncem,
c)	výpis  z  obchodního  nebo  jiného  zákonem určeného rejstříku, pokud  je účastníkem  řízení  právnická  osoba, jejíž  vznik je podmíněn  zápisem do  takového rejstříku,  nebo úředně  ověřený opis (kopie)2) takového výpisu,
d)	listina prokazující oprávnění vlastníka nebo jiné osoby oprávněné z  právního vztahu  nakládat  s  předmětem právního úkonu, jehož  právní účinky nastaly  před 1. lednem  1993, nebo   úředně ověřený opis (kopie)2) takové listiny,
e)	úředně  ověřený  překlad3) listiny,  na  základě  které má být zapsáno právo do  katastru,  pokud  tato listina  není sepsána v českém jazyce.

------------------------------------------------------------------
2) Zákon ČNR  č. 41/1993 Sb.,  o ověřování shody  opisů nebo kopie
     s listinou  a  o  ověřování  pravosti  podpisu  obecními  úřady
     a o vydávání potvrzení orgány obcí a okresními úřady.
     Zákon  ČNR  č.  358/1992  Sb.,  o  notářích  a  jejich činnosti (notářský řád).
3) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

Zákon České národní rady č. 358/1992 Sb., notářích a jejich činnosti (notářský řád), ve znění pozdějších předpisů.

§ 5

(1)	Činnost notáře vykonává notář za úplatu.
	(2)	Činnost notáře je neslučitelná s jinou výdělečnou činností s výjimkou správy vlastního majetku. Notář však může i za úplatu vykonávat činnost vědeckou, publikační, pedagogickou, uměleckou, soudnětlumočnickou a soudněznaleckou.2a)

§ 59

	(1)	Při sepisování notářských listin nelze používat zkratky, které nejsou všeobecně používány.
	(2)	Datum sepsání notářské listiny, výše peněžitého plnění a délka lhůt se vypisují též slovy. Spoluvlastnické podíly a číselné označení stran notářské listiny se vypisuje jen slovy.
	(3)	Účastníci, svědci, důvěrníci a soudní tlumočníci2a) se podepisují na konci notářské listiny před podpisem notáře, který ke svému podpisu připojí úřední razítko notáře.

§ 63

Notářský zápis musí obsahovat:
a)	místo, den, měsíc a rok úkonu,
b)	jméno a příjmení notáře a jeho sídlo,
c)	jméno, příjmení, bydliště a rodné číslo, není-li, datum narození účastníků a jejich zástupců, svědků, důvěrníků a soudní tlumočníci,2a)
d)	prohlášení účastníků, že jsou způsobilí k právním úkonům,
e)	údaj, jak byla ověřena totožnost účastníků, svědků, důvěrníků a soudní tlumočníci,2a)
f)	obsah úkonu,
g)	údaj o tom, že byl zápis po přečtení účastníky schválen,
h)	podpisy účastníků nebo jejich zástupců, svědků, důvěrníků a soudní tlumočníci,2a)
i)	otisk úředního razítka notáře a jeho podpis.

§ 64

	Nezná-li notář účastníky, svědky úkonů, důvěrníky nebo soudní tlumočníky2a) osobně, musí mu být jejich totožnost prokázána platným úředním průkazem nebo potvrzena dvěma svědky totožnosti; nezná-li notář tyto svědky osobně, musí mu být jejich totožnost prokázána platným úředním průkazem.

§ 69

	(1)	Nezná-li účastník  nebo svědek  úkonu jazyk,  v němž  se notářský  zápis sepisuje,  je třeba  přítomnosti soudního tlumočníka.2a) Nelze však jako soudního tlumočníka přibrat osobu blízkou  účastníkům nebo toho, kdo je ve věci zúčastněn.
	(2)	Zná-li notář  nebo jeho  pracovník jazyk,  v němž  jedná účastník nebo svědek, lze upustit od přítomnosti soudního tlumočníka.
	(3)	V závěru notářského zápisu  je třeba uvést doložku o tom, že účastníku  byl obsah notářského zápisu přetlumočen a  že s ním účastník projevil  souhlas. Byl-li přítomen soudní tlumočník, připojí na notářský zápis svůj podpis a otisk svého úředního razítka. 

§ 73
Ověřování shody opisu nebo kopie s listinou

	(1)	Notář provede vidimaci, může-li spolehlivě posoudit obsah listiny.  Neovládá-li notář  jazyk, v němž je listina pořízena, vyzve žadatele, aby  předložil  překlad listiny soudním tlumočníkem.2a) Nestane-li se tak, notář úkon odmítne.
	(2)	Vidimace se vyznačí na  ověřeném opisu ve formě ověřovací doložky, v níž je uvedeno    
a)	zda opis souhlasí doslovně s listinou,  z níž byl pořízen a zda tato listina je prvopisem nebo ověřeným opisem a z kolika listů nebo archů se skládá,
b)	počet listů nebo archů, které opis obsahuje,
c)	zda jde o opis úplný nebo částečný,
d)	údaj,  zda jsou  v předložené  listině změny, doplňky, vsuvky nebo škrty, které by mohly zeslabit její věrohodnost,
e)	údaj, zda  byly na opisu provedeny  opravy neshod s předloženou listinou,
f)	místo a datum vystavení,
g)	podpis ověřujícího a otisk úředního razítka notáře.
	(3)	Notář vidimací neověřuje pravdivost skutečností uváděných v listině. 

§ 74
Ověřování pravosti podpisu

	(1)	Legalizací  notář  ověřuje,   že  určitá  osoba  v jeho přítomnosti listinu vlastnoručně podepsala  nebo podpis na listině se  již  nacházející  před  ním  uznala  za vlastní. Pro zjištění totožnosti této osoby platí § 64.
	(2)	Legalizace  se  vyznačí   na  listině  formou  ověřovací doložky, která obsahuje:
a)	běžné číslo ověřovací knihy,
b)	jméno, příjmení, bydliště, popřípadě místo pobytu, rodné číslo, není-li, nebo nelze-li je zjistit, datum narození žadatele,
c)	údaj, jak byla zjištěna totožnost žadatele,
d)	konstatování,  že  uvedená   osoba  listinu  vlastnoručně  před notářem podepsala nebo že uznala podpis na listině za vlastní,
e)	místo a den ověření,
f)	podpis ověřujícího a otisk úředního razítka notáře.
	(3)	Notář provedením legalizace neodpovídá za obsah listiny.
 	(4)	Neovládá-li notář  jazyk,  v  němž je  listina pořízena, vyzve žadatele, aby  předložil  překlad   listiny  soudním tlumočníkem.2a) Nestane-li se tak, notář úkon odmítne. 

§ 96

     	Notář zapůjčí své spisy týkající se notářské činnosti na základě písemné žádosti ministerstvu, Komoře, příslušné notářské komoře, soudům, orgánům činným v trestním  řízení,  finančním orgánům a soudním znalcům,2a) pokud nemohou podat soudněznalecký posudek bez znalosti spisu. Spisy týkající se činnosti podle § 3 odst. 1 zapůjčí jen se souhlasem klienta.

§ 97

     	(1) 	Notář  rekonstruuje na návrh účastníků spisy, které byly zcela nebo zčásti  zničeny nebo  se ztratily.  Notář může provést rekonstrukci i bez návrhu.
     	(2) 	Notář pořídí ověřené opisy písemností, které si zapůjčí od účastníků, jejich  právních zástupců nebo právních nástupců účastníků, od soudu, katastrálního úřadu či od jiného orgánu, od jiného notáře  či od soudního znalce.2a) Na opisech uvede doložku o tom,  že písemnost nastupuje místo zničené nebo ztracené listiny.
     	(3)  	Notář může rovněž provést  potřebné šetření o obsahu listiny,  zejména  vyslechne  účastníky, popřípadě jejich právní nástupce. O výsledku šetření sepíše protokol, v němž uvede všechny okolnosti, které zjistil při svém šetření, a zachytí obsah sdělení účastníků nebo jejich právních nástupců.

------------------------------------------------------------------------------------
2a) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
       doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

Zákon č. 586/1992 Sb., daních z příjmů, ve znění pozdějších předpisů.

§ 7
Příjmy z podnikání a z jiné samostatné výdělečné činnosti

	(1)	Příjmy z podnikání jsou
a)	příjmy ze zemědělské výroby, lesního a vodního hospodářství,7)
b)	příjmy ze živnosti,8)
c)	příjmy z jiného podnikání podle zvláštních předpisů,
d)	podíly společníků veřejné obchodní společnosti a komplementářů komanditní společnosti na zisku.
	(2)	Příjmy  z  jiné samostatné výdělečné činnosti,  pokud nepatří do příjmů uvedených v § 6, jsou 
a)	příjmy z užití nebo poskytnutí  práv z průmyslového nebo jiného duševního  vlastnictví, autorských práv včetně  práv příbuzných právu autorskému,9) a to včetně příjmů z vydávání, rozmnožování a rozšiřování literárních a jiných děl vlastním nákladem,
b)	příjmy z  výkonu nezávislého povolání, které  není živností ani podnikáním podle zvláštních předpisů,
c)	příjmy soudního znalce, soudního tlumočníka, zprostředkovatele kolektivních sporů, zprostředkovatele kolektivních a hromadných smluv podle autorského zákona, rozhodce za činnost podle zvláštních právních předpisů6f) a správce konkursní podstaty za činnost podle zvláštního právního předpisu,19a)
d)	příjmy z činností předběžného konkursního zvláštního zástupce správce a vyrovnávacího  správce,  které  nejsou živností ani podnikáním podle zvláštního právního předpisu.66)
	(3)	Základem daně (dílčím  základem daně) jsou příjmy uvedené v odstavcích 1 a 2 s výjimkou uvedenou v  odstavci 8. Tyto příjmy se  snižují  o  výdaje  vynaložené  na  jejich dosažení, zajištění a udržení s výjimkou  příjmů uvedených v odstavci 1  písm. d). Pro zjištění základu daně (dílčího základu daně) se použijí ustanovení § 23 až 33. Příjmy uvedené v § 22  odst. 1 písm. c), f) a písm. g) bodech  1 a  2 plynoucí  poplatníkům uvedeným  v §  2 odst. 3 jsou samostatným základem daně pro zdanění zvláštní sazbou daně (§ 36).
	(4)	Základem  daně (dílčím základem  daně) společníka veřejné obchodní  společnosti  je  část základu daně veřejné obchodní společnosti stanoveného podle  § 23 až 33. Tato  část základu daně se stanoví ve stejném poměru, jako je rozdělován zisk podle společenské smlouvy, jinak rovným dílem.9b) Vykáže-li  podle § 23 až 33 veřejná obchodní společnost  ztrátu,  rozděluje  se  na společníka část této ztráty stejně jako základ daně.
	(5)	Základem  daně (dílčím  základem  daně)  komplementáře komanditní společnosti je část základu daně komanditní společnosti stanoveného podle § 23 až  33 připadající na  komplementáře. Tato část  základu   daně  se  stanoví  ve   stejném  poměru,  jako  je rozdělována   část  zisku   připadající  na   komplementáře  podle společenské smlouvy,  jinak rovným dílem.9c) Vykáže-li  podle § 23 až 33 komanditní společnost  ztrátu, rozděluje se na komplementáře část této ztráty stejně jako základ daně.
	(6)	Příjmy  uvedené  v  odstavci 1  písm. d) se snižují o pojistné na sociální zabezpečení, příspěvek  na státní politiku zaměstnanosti a  pojistné na všeobecné  zdravotní pojištění, které zaplatil společník veřejné obchodní společnosti nebo komplementář komanditní  společnosti  za  předpokladu, že toto pojistné není hrazeno jako náklad veřejné obchodní  společnosti nebo komanditní společnosti, avšak pouze do výše pojistného vypočteného sazbou bez jejího zvýšení z maximálního základu pro toto pojistné.
	(7)	Pojistné  na  sociální  zabezpečení,  příspěvek na státní politiku zaměstnanosti a pojistné na všeobecné zdravotní pojištění hrazené veřejnou obchodní společností za společníky  nebo komanditní společností za komplementáře je u společníků nebo komplementářů osvobozeno od daně.
	(8)	Příjmy autorů  za příspěvky do  novin, časopisů, rozhlasu nebo  televize plynoucí  ze zdrojů  na území  České republiky jsou samostatným základem daně pro  zdanění zvláštní sazbou daně (§ 36) za  předpokladu, že  jde o  příjmy uvedené  v odstavci  2 písm. a) a úhrn těchto příjmů  od  téhož  plátce nepřesáhne  v kalendářním měsíci 3000 Kč.
	(9)	Neuplatní-li poplatník výdaje  prokazatelně vynaložené na dosažení,  zajištění  a  udržení  příjmu,  může  uplatnit výdaje s výjimkou uvedenou v § 12 ve výši
a) 	50  %  z  příjmů  ze   zemědělské  výroby,  lesního  a  vodního hospodářství,7)
b)	30  % z  příjmů uvedených  v odstavci  2 písm.  a), s výjimkou příjmů podle odstavce 8,
c)	25 % z příjmů ze  živnosti, z jiného podnikání podle zvláštních předpisů a z příjmů uvedených v odstavci 2 písm. b) a c),
d)	25 % z příjmů z  činností, které nejsou živností ani podnikáním podle zvláštního právního  předpis66) uvedených  v odstavci 2 písm. d).
	(10)	Uplatní-li  poplatník  výdaje  podle  odstavce 9, jsou v částkách  výdajů zahrnuty  veškeré výdaje  poplatníka vynaložené v souvislosti s dosahováním příjmů z podnikání a z jiné samostatné výdělečné  činnosti,  kromě  pojistného  na  sociální  zabezpečení a příspěvku  na  státní politiku zaměstnanosti a pojistného na všeobecné  zdravotní pojištění,21) které může  poplatník uplatnit navíc v prokázané výši, avšak pouze do výše pojistného vypočteného sazbou bez jejího zvýšení z maximálního základu pro toto pojištění podle zvláštního předpisu.21) Dále může navíc v prokázané výši uplatnit  pojistné hrazené  osobami samostatně  výdělečně činnými, které nejsou nemocensky pojištěny a  pojistí se na denní dávku při pracovní neschopnosti  u soukromé pojišťovny,  a to pouze  do výše pojistného  na zákonné  nemocenské pojištění stanovené zvláštními předpisy.21) Poplatník, který uplatňuje výdaje  podle odstavce 9,
je  povinen vždy  vést záznamy  o příjmech  a evidenci  pohledávek vzniklých  v souvislosti  s podnikatelskou  nebo jinou samostatnou výdělečnou činností.
	(11)	Jde-li o nemovitost nebo movitou věc v bezpodílovém spoluvlastnictví manželů, která  je využívána  pro podnikání nebo jinou  samostatnou  výdělečnou  činnost  (odstavce 1 a 2) jedním z manželů nebo oběma manžely,  vkládá tuto nemovitost nebo movitou věc do obchodního  majetku jeden  z manželů.  V případě,  že tuto nemovitost  nebo  movitou  věc  má  v obchodním  majetku  jeden z manželů, avšak je pro  podnikání nebo jinou  samostatnou výdělečnou činnost (odstavce 1 a 2) využívána také  druhým z manželů,  lze výdaje  (náklady) související s touto nemovitostí nebo movitou věcí, které připadají na část nemovitosti nebo movité věci využívané  pro podnikatelskou činnost  nebo jinou samostatnou výdělečnou  činnost  oběma  manžely,  rozdělit  mezi  oba  manžele v poměru,  v jakém  ji využívají  při své  činnosti podle odstavců 1 a 2. Příjmy z prodeje nemovitosti nebo movité  věci v bezpodílovém  spoluvlastnictví  manželů  jsou  zdaňovány  u toho z manželů, který měl takovou nemovitost nebo movitou věc zahrnutou v obchodním majetku. Po ukončení   podnikatelské  nebo  jiné
samostatné  výdělečné činnosti  se postupuje  podle §  10 odst.  5 zákona.
	(12)	Za  příjmy podle  § 7 odst.  1 písm.  d) se nepovažují a předmětem  daně  nejsou   náhrady  cestovních  výdajů  poskytované společníkům  veřejných  obchodních  společností  a  komplementářům komanditních společností do výše stanovené zvláštním předpisem.5)
	(13)	Dojde-li k ukončení  (přerušení) podnikatelské nebo jiné samostatné  výdělečné  činnosti  a  poplatník  účtující v soustavě podvojného účetnictví  zaplatí částky pojistného podle § 23 odst. 4 písm. d)  a § 24  odst. 2 písm.  f) po stanoveném  termínu, může podat  dodatečné daňové přiznání na daňovou povinnost  nižší. Obdobně  postupuje  právní  nástupce  poplatníka  s  příjmy  podle § 7 v případě úmrtí poplatníka.
	(14)	Pokud poplatník s příjmy podle § 7 odst. 1 písm. a) nebo b)  uplatní  jako  účetní  období  hospodářský  rok,20) je dílčím základem daně nebo daňovou ztrátou  rozdíl mezi příjmy a výdaji za ukončený hospodářský rok. Při změně účtování v kalendářním roce na účtování v hospodářském roce je  dílčím základem daně nebo daňovou ztrátou podle § 7 rozdíl mezi  příjmy a výdaji do  posledního dne měsíce, kterým poplatník ukončil  účtování v kalendářním roce. Při změně účtování v hospodářském roce  na účtování v kalendářním roce je  dílčím základem  daně nebo  daňovou ztrátou  podle § 7 odst. 1 písm.   a)  nebo   b)  součet   rozdílu  mezi   příjmy  a   výdaji v hospodářském  roce  a  rozdílu  mezi  příjmy  a  výdaji  od doby ukončení účtování v hospodářském  roce do konce kalendářního roku. Dílčí  základ daně  se zahrne  do daňového  přiznání za kalendářní rok,  ve  kterém  končí  hospodářský  rok  nebo  účtování přechodu z kalendářního roku  na hospodářský rok a  naopak. Pokud poplatník uplatní postup podle  odstavců 9 a 10, §  7a, 12, 13 a 14  nebo má příjmy  podle   odstavce  1  písmene c) nebo písmene d) nebo odstavce 2,  nelze změnit  způsob účtování  v kalendářním  roce na účtování v hospodářském roce.

------------------------------------------------------------------
5)  Např. zákon  č. 119/1992 Sb., o  cestovních náhradách, ve znění zákona č. 44/1994 Sb.
6f) Zákon č.  513/1991 Sb., obchodní zákoník,  ve znění pozdějších předpisů.
     Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
     doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).
     Zákon  č.  216/1994  Sb.,  o   rozhodčím  řízení  a  o  výkonu rozhodčích nálezů.
     § 11 a §  13 odst. 1 až 4 zákona  č. 2/1991 Sb., o kolektivním
     vyjednávání, ve znění pozdějších předpisů.
     § 14 odst. 4 nařízení vlády č. 108/1994 Sb., kterým se provádí
     zákoník práce a některé další zákony.
     Vyhláška   č.   114/1991   Sb.,   o  odměně  zprostředkovateli a rozhodci, 
     výši  poplatku  za  stejnopis  kolektivní smlouvy vyššího  stupně a  výši a  
     způsobu úhrady  nákladů řízení před rozhodcem, ve znění vyhlášky č. 210/1995 Sb.
7) § 12a zákona č. 105/1990 Sb.,  o soukromém podnikání občanů, ve
     znění zákona č. 219/1991 Sb.
8) Zákon č. 455/1991 Sb.,  o živnostenském podnikání (živnostenský zákon).
9) Zákon  č. 527/1990  Sb., o  vynálezech, průmyslových  vzorech a
    zlepšovacích návrzích.
    Zákon  č.  35/1965  Sb.,  o  dílech  literárních,  vědeckých  a
    uměleckých (autorský zákon), ve znění pozdějších předpisů.
9b) § 82 obchodního zákoníku.
9c) § 100 odst. 2 obchodního zákoníku.
19a) Zákon  č.  328/1991  Sb.,  o  konkursu  a vyrovnání, ve znění
        pozdějších předpisů.
20) Zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví.
      Směrnice  k účtové  osnově a  Zásady jednoduchého účetnictví,
      vyhlašované ve Sbírce zákonů.
21) Zákon ČNR č. 589/1992 Sb., o pojistném na sociální zabezpečení
      a příspěvku  na   státní  politiku  zaměstnanosti,   ve  znění
      pozdějších předpisů.
      Zákon ČNR č. 592/1992 Sb.,  o pojistném na všeobecné zdravotní
      pojištění, ve znění pozdějších předpisů.
66) § 8  odst.   3,  §  9   odst.  3  a   §  9b  odst.   2  zákona
       č. 328/1991 Sb., o  konkursu a vyrovnání,  ve znění pozdějších předpisů.

Zákon České národní rady č. 40/1993 Sb., o nabývání a pozbývání státního občanství České republiky, ve znění pozdějších předpisů.

§ 22

	(1)	Doklady vystavené orgány  cizího státu, které předkládají fyzické osoby podle tohoto zákona,
a)	musí být opatřeny  potřebnými  ověřeními,4) nestanoví-li jinak mezinárodní smlouva, kterou je Česká republika vázána,
b)	musí  být  úředně  přeloženy  do  českého  jazyka, 5)
	jsou-li vystaveny v cizím jazyce.
	(2)	Ustanovení odstavce 1 se nepoužije v případě, že jsou doklady vystaveny příslušnými orgány Slovenské republiky.

------------------------------------------------------------------
4) § 52  zákona č. 97/1963  Sb., o mezinárodním  právu soukromém a procesním, 
    ve znění  pozdějších předpisů.
5) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

Zákon České národní rady č. 41/1993 Sb., o ověřování shody opisů nebo kopie s listinou a o ověřování pravosti podpisu okresními a obecními úřady a o vydávání potvrzení orgány obcí a okresními úřady, ve znění zákona č. 15/1997 Sb.

§ 4

	(1)	Legalizací pověřený pracovník ověřuje, že fyzická osoba v jeho přítomnosti listinu  vlastnoručně podepsala  nebo podpis  na listině již uvedený před ním uznala za vlastní.
	(2)	Fyzická osoba předloží k  prokázání své totožnosti platný úřední průkaz vydaný státním orgánem, který obsahuje údaje uvedené v odstavci 3 písm. a).
	(3)	Legalizace  se   vyznačí  na  listině   formou  ověřovací doložky, která obsahuje:
a)	jméno,  příjmení,  rodné  číslo,  a  není-li  rodné  číslo nebo nelze-li je zjistit, datum narození žadatele,
b)	údaj, jak byla zjištěna totožnost žadatele, a údaj o místě jeho trvalého pobytu,
c)	konstatování, že fyzická osoba listinu vlastnoručně před pověřeným pracovníkem  podepsala, nebo že uznala  podpis na listině za vlastní,
d)	pořadové číslo,  pod kterým je  legalizace zapsána v ověřovací  knize,
e)	místo a datum legalizace,
f)	podpis pověřeného pracovníka a otisk razítka se státním znakem.
	(4)	Pověřený  pracovník provedením  legalizace neodpovídá za obsah listiny.
	(5)	Neovládá-li pověřený pracovník jazyk, v němž je listina pořízena, vyzve žadatele, aby předložil překlad listiny pořízený soudním tlumočníkem,3) a nestane-li se tak, legalizaci odmítne; to neplatí, je-li listina pořízena v jazyce českém nebo slovenském.
	(6)	Úřad neprovede legalizaci, jde-li o legalizaci podpisu na listině, která neobsahuje žádný text.

------------------------------------------------------------------
3) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

Zákon č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění, ve znění pozdějších předpisů.

§ 9

	(1)	Pojištění  jsou  účastny  osoby  samostatně výdělečně činné [§ 5 odst. 1 písm. e)],  pokud vykonávají samostatnou  výdělečnou činnost  na  území  České   republiky  a  splňují  dále  stanovené podmínky.
	(2)	Za osobu samostatně výdělečně  činnou se pro účely pojištění považuje osoba, která
a)	vykonává samostatnou výdělečnou činnost, nebo
b)	spolupracuje  při výkonu  samostatné výdělečné  činnosti, pokud   podle  zákona o  daních z  příjmů lze  na ni  rozdělovat příjmy  dosažené výkonem  této činnosti a  výdaje vynaložené na  jejich dosažení, zajištění a udržení.8)
	(3)	Výkonem samostatné výdělečné činnosti podle odstavce 2 písm. a) se rozumí
a)	provozování  zemědělské  výroby,  hospodaření  v  lesích  a  na  vodních   plochách,   je-li   osoba   provozující  tuto  výrobu a hospodaření zapsána do evidence podle zvláštního zákona, 9)
b)	provozování živnosti na základě oprávnění provozovat živnost podle zvláštního zákona,10)
c)	činnost společníka veřejné obchodní společnosti nebo komplementáře komanditní  společnosti   vykonávaná  pro  tuto společnost,11))
d)	výkon   umělecké   nebo   jiné   tvůrčí   činnosti  na  základě  autorskoprávních  vztahů,12) pokud  se  podle prohlášení osoby  konající tuto činnost jedná o soustavný výkon,
e)	výkon jiné činnosti konané výdělečně na základě oprávnění podle zvláštních předpisů,13) která není uvedena  v písmenech a)  až  d);  podmínkou   zde  je,  že  tato   činnost  je  konána  mimo pracovněprávní nebo obdobný vztah,
f)	výkon činností neuvedených v písmenech  a) až e) a vykonávaných vlastním  jménem a  na vlastní  odpovědnost za  účelem dosažení příjmu;14) za výkon těchto činností se však nepovažuje pronájem nemovitostí (jejich částí) a movitých věcí.15) Podmínkou zde je, že  podle prohlášení osoby konající  tyto činnosti se jedná o soustavný výkon.
	(4)	Osoba  samostatně výdělečně činná  je účastna pojištění  jen jednou, i když vykonává několik činností  uvedených v odstavci 3, popřípadě spolupracuje při  výkonu několika  těchto činností nebo současně koná činnosti podle odstavce 2 písm. a) a b).
	(5)	Kde  se dále hovoří o  samostatné výdělečné činnosti, rozumí se tím též  spolupráce při výkonu této činnosti  [odstavec 2 písm. b)].

------------------------------------------------------------------
 8) § 13 zákona ČNR  č. 586/1992 Sb., o daních  z příjmů, ve znění
     zákona č. 259/1994 Sb. a zákona č. 149/1995 Sb.
 9) § 12a  a 12b  zákona č.  105/1990 Sb.,  o soukromém  podnikání
     občanů, ve znění zákona č. 219/1991 Sb.
10) § 10 a  13 zákona č.  455/1991 Sb., o  živnostenském podnikání (živnostenský zákon).
11) § 76 a násl. a § 93 a násl. obchodního zákoníku.
12) Zákon  č.   35/1965  Sb.,  o   dílech  literárních,  vědeckých
      a uměleckých (autorský zákon), ve znění zákona č. 89/1990 Sb.,
      zákona č. 468/1991 Sb. a zákona č. 318/1993 Sb.
13) Např.  zákon ČNR  č. 128/1990  Sb., o  advokacii, zákon ČNR č.
      358/1992  Sb., o  notářích a  jejich činnosti  (notářský řád),
      zákon  ČNR č.  524/1992 Sb.,  o auditorech  a Komoře  auditorů
      České  republiky,  zákon  ČNR   č.  523/1992  Sb.,  o  daňovém
      poradenství a o Komoře daňových poradců České republiky, 
      zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví), 
      zákon č. 237/1991 Sb., o patentových  zástupcích,  zákon  ČNR č.  360/1992 Sb.,
      o výkonu  povolání   autorizovaných  architektů  a   o  výkonu
      povolání  autorizovaných   inženýrů  a  techniků   činných  ve
      výstavbě,  ve  znění  zákona  č.  164/1993  Sb.  a  zákona  č. 275/1994 Sb.
14) § 7 odst. 2 písm. b) zákona ČNR č. 586/1992 Sb.
15) § 9 odst. 1 písm. a) a b) zákona ČNR č. 586/1992 Sb., ve znění
      zákona č. 323/1993 Sb. a zákona č. 259/1994 Sb.

Zákon č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů.

§ 5

	Pojištěnec je plátcem pojistného, pokud
a)	je  zaměstnancem  v   pracovním  poměru  účastným  nemocenského  pojištění  (péče).  Pro  účely zdravotního pojištění se za zaměstnance v pracovním poměru (dále  jen "zaměstnanec") dále považují:
	1.	osoby  činné v  poměru,  který  má obsah  pracovního poměru,  avšak pracovní poměr nevznikl,  neboť nebyly splněny všechny podmínky stanovené pracovněprávními předpisy pro jeho vznik;
   	2.	osoby ve služebním poměru;
   	3.	členové družstva, jestliže nejsou v pracovněprávním vztahu k družstvu, ale vykonávají  pro družstvo  práci, za  kterou jsou jím odměňováni;
   	4.	společníci a jednatelé společnosti s ručením omezeným a komanditisté   komanditní společnosti,  jestliže nejsou v pracovněprávním vztahu k této společnosti, ale vykonávají pro ni práci, za kterou jsou touto společností odměňováni;
   	5.	zaměstnanci činní na základě dohody o pracovní činnosti;
   	6.	soudci;
   	7.	členové   zastupitelstev   územních   samosprávných   celků,  jestliže   jsou    jim   vypláceny   odměny    jako   členům  zastupitelstev  územních  samosprávných  celků,  kteří  tyto funkce vykonávají jako uvolnění;
   	8.	poslanci Poslanecké sněmovny a senátoři Senátu Parlamentu;
   	9.	členové vlády, prezident, viceprezident a členové Nejvyššího kontrolního úřadu, Veřejný ochránce práv, zástupce Veřejného ochránce práv a ředitel Bezpečnostní informační služby;
  	10.	dobrovolní pracovníci pečovatelské služby;
  	11.	pěstouni,  kteří vykonávají  pěstounskou péči  ve zvláštních zařízeních;
  	12.	osoby zařazené k pravidelnému  výkonu prací ve výkonu trestu odnětí svobody nebo ve vazbě;
  	13.	osoby  se změněnou  pracovní schopností  připravující se pro pracovní uplatnění;
  	14.	interní vědečtí aspiranti, pokud jsou účastni nemocenského pojištění (péče) podle předpisů o nemocenském pojištění (péči),
b)	je  osobou  samostatně  výdělečně  činnou.  Za osoby samostatně výdělečně činné se pro účely zdravotního pojištění považují:
   	1.	osoby provozující zemědělskou výrobu, hospodaření v lesích a na vodních plochách;1)
   	2.	osoby provozující živnost;2)
   	3.	osoby provozující podnikání podle zvláštních předpisů;3)
   	4.	osoby vykonávající uměleckou nebo jinou tvůrčí činnost na základě autorskoprávních vztahů;4)
   	5.	společníci veřejných obchodních  společností a komplementáři komanditních společností;5)
   	6.	osoby vykonávající  nezávislé povolání, které  není živností ani podnikáním podle zvláštních předpisů;6)
   	7.	spolupracující  osoby  osob  samostatně  výdělečně  činných, pokud podle  zákona o daních  z příjmů lze  na ně rozdělovat příjmy dosažené výkonem  spolupráce a výdaje vynaložené na jejich dosažení, zajištění a udržení,
c)	má na území České republiky trvalý pobyt, avšak není uveden pod předchozími písmeny a není za něj plátcem pojistného stát.

------------------------------------------------------------------
1) § 12a zákona č. 105/1990 Sb., o soukromém podnikání občanů, 
     ve znění zákona č. 219/1991 Sb.
2) Zákon č. 455/1991 Sb.,  o živnostenském podnikání (živnostenský
    zákon), ve znění pozdějších předpisů.
3) Např.  zákon ČNR  č. 85/1996   Sb., o  advokacii, zákon  ČNR č.
    358/1992  Sb., o  notářích  a  jejich činnosti  (notářský řád),
    zákon ČNR č. 524/1992 Sb., o auditorech a Komoře auditorů České
    republiky,  zákon ČNR  č. 523/1992  Sb., o  daňovém poradenství
    a o Komoře  daňových poradců České republiky,        
    zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví), 
    zákon  č.  237/1991  Sb., o patentových zástupcích,  zákon ČNR č. 360/1992  Sb., 
    o výkonu povolání   autorizovaných  architektů  a  o  výkonu  povolání
    autorizovaných  inženýrů  a  techniků  činných  ve výstavbě, ve znění pozdějších předpisů.
4) Např.  zákon č.  35/1965 Sb.,  o dílech  literárních, vědeckých
    a uměleckých (autorský zákon), ve znění pozdějších předpisů.
5) § 76 a  násl. a § 93  a násl. zákona č.  513/1991 Sb., obchodní zákoník.
6) § 7  odst. 2  písm. b)  zákona ČNR  č. 586/1992  Sb., o  daních z příjmů.

Zákon č. 193/1999 Sb., o státním občanství některých bývalých československých státních občanů.

§ 10

	Doklady,  které se  připojují k  prohlášení podle  § 1  odst. 3, vystavené orgány cizího státu, se předkládají
a)	s potřebnými ověřeními,3) pokud Parlamentem schválená a vyhlášená mezinárodní  smlouva,  kterou  je  Česká republika vázána, nestanoví jinak,
b)	úředně přeložené do českého jazyka,4) jsou-li vystaveny v cizím jazyce, pokud  Parlamentem schválená a vyhlášená mezinárodní smlouva, kterou je Česká republika vázána, nestanoví jinak.

------------------------------------------------------------------
3) § 52  zákona č.  97/1963  Sb.,  o mezinárodním  právu soukromém
    a procesním, ve znění pozdějších předpisů.
4) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a 
    o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).
    Smlouva mezi Českou republikou a Slovenskou republikou o úpravě
    některých  otázek  na  úseku  matrik  a  státního  občanství č. 235/1995 Sb.

Zákon č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění zákona č. 140/2001 Sb.

§ 169
Odchylky od správního řádu

	(1)	Rozhodnutí, které se ve lhůtě do 180 dnů nepodaří doručit do vlastních rukou účastníka řízení, se doručí vyvěšením na úřední desce zastupitelského úřadu po dobu 15 dnů, jde-li o rozhodnutí tohoto úřadu.
	(2)  Pokud se  žádosti cizince  o prodloužení  doby pobytu na území  na  vízum  k  pobytu nad 90 dnů anebo prodloužení doby platnosti tohoto víza, vydání povolení k pobytu, nebo prodloužení doby platnosti průkazu o povolení k pobytu,  vydání  nebo prodloužení doby  platnosti   cizineckého  pasu  nebo  cestovního průkazu totožnosti  v plném rozsahu  vyhoví, nepostupuje se  podle § 47  správního  řádu.  Převzetím  povolení  k pobytu, cizineckého pasu, cestovního průkazu totožnosti  nebo úřední listiny, ve které bylo  provedeno prodloužení  podle předchozí  věty, se  rozhodnutí stává pravomocným.
	(3)	Žádost o vydání povolení k  pobytu se vyřídí ve lhůtě 180 dnů  ode dne  podání žádosti.  Žádost o  vydání povolení  k pobytu podanou na území podle § 69 odst. 2 policie vyřídí ve lhůtě 60 dnů ode  dne podání  žádosti; žádost  za cizince  narozeného na  území podanou podle § 88 odst. 3 policie  vyřídí ve lhůtě 30 dnů ode dne podání žádosti.
	(4)	Cizinec je povinen se na vyzvání účastnit osobně řízení.
	(5)	Řízení se  vede v českém jazyce; není-li  listina v tomto jazyce, je cizinec povinen  k žádosti přiložit tlumočníkem ověřený překlad. 25)
	(6)	Odvolání proti rozhodnutí o odnětí cizineckého pasu, cestovního průkazu totožnosti nebo  cestovního dokladu podle § 108 odst. 1 písm. e) nemá odkladný účinek.
	(7)	O  správním  vyhoštění  rozhodne  policie  do  7  dnů od zahájení  řízení; nemůže-li  policie v  této lhůtě  rozhodnout, je povinna o tom účastníka řízení s uvedením důvodů uvědomit.
	(8)	Proti rozhodnutí o  správním vyhoštění lze podat odvolání do 5 dnů ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
	(9)	Policie zastaví řízení, jestliže cizinec
a)	po přerušení  řízení zahájeného na žádost  cizince ve stanovené lhůtě neodstraní nedostatky podání,
b)	ve lhůtě podle § 76 nepřevezme  povolení k pobytu, pokud v této lhůtě policii  nesdělí, že převzetí  brání důvody nezávislé na jeho vůli,
c)	který  podal žádost  z území,  nepřevezme povolení  k pobytu ve lhůtě do 30 dnů ode dne  vyrozumění, pokud v této lhůtě policii nesdělí, že převzetí brání důvody nezávislé na jeho vůli,
d)	který podal  žádost o povolení k  pobytu podle § 66  nebo § 67,
   nesplní podmínku nepřetržitého pobytu na území nebo tato žádost je podána v době po ukončení  pobytu na vízum k  pobytu nad 90 dnů,
e)	podal žádost o povolení k pobytu na území, ač k tomu není podle § 69 odst. 2 oprávněn, anebo
f)	podal žádost o  prodloužení doby  platnosti dlouhodobého víza nebo  doby  pobytu  na  toto  vízum v době,  kdy  k tomu není oprávněn.
	(10)	Žádost o  prodloužení doby pobytu na vízum  k pobytu nad 90 dnů  nebo  žádost  o  prodloužení  doby  platnosti tohoto víza policie vyřídí ve lhůtě do 14 dnů.

-------------------------------------------------------------------------------------------
25) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

§ 170

	(1)	Žádost o udělení víza, s výjimkou diplomatického víza nebo zvláštního víza,  prodloužení  doby pobytu  na území na krátkodobé vízum nebo doby platnosti víza za účelem strpění pobytu anebo víza za účelem dočasné ochrany je cizinec povinen  podat osobně.  Zastupitelský úřad nebo policie může v odůvodněných případech od povinnosti podle předchozí věty upustit.
	(2)	Žádost o udělení  průjezdního víza, výjezdního víza, víza za účelem poskytnutí dočasné ochrany nebo víza k pobytu do 90 dnů podle § 26 odst. 5 policie vyřídí bez zbytečného odkladu.
	(3)	Žádost o udělení víza k pobytu do 90 dnů, letištního víza a průjezdního víza  vyřídí zastupitelský úřad  ve lhůtě do  30 dnů ode dne podání žádosti.
	(4)	Žádost  o udělení víza  za účelem strpění  pobytu podle § 35 odst. 1 písm. a)  vyřídí policie  ve  lhůtě do 30  dnů ode dne podání žádosti.
	(5)	Žádost o udělení diplomatického víza nebo zvláštního víza vyřídí Ministerstvo  zahraničních věcí nebo  zastupitelský úřad do 60 dnů ode dne podání žádosti.
	(6)	Žádost o udělení víza k  pobytu nad 90 dnů policie vyřídí ve lhůtě do 120 dnů ode  dne podání žádosti. Žádost o udělení víza k pobytu  nad 90 dnů za účelem studia nebo za  účelem působení zahraničních  učitelů  a vědeckých pracovníků  na  školách a institucích  v   působnosti Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy a Akademie  věd České  republiky vyřídí  policie ve lhůtě do 60 dnů ode dne podání žádosti.
	(7)	Žádost o prodloužení pobytu na území na vízum k pobytu do 90  dnů a  na vízum  za účelem  dočasné ochrany  policie vyřídí ve lhůtě do 7 dnů ode dne podání žádosti; žádost o prodloužení pobytu na území  na vízum za účelem  strpění pobytu vyřídí policie  do 30 dnů.
	(8)	Řízení před  policií se  vede v  českém jazyce;  není-li listina  v tomto  jazyce, je  cizinec povinen  k žádosti  přiložit tlumočníkem ověřený překlad.25)
	(9)	Po ukončení řízení se vízum vyznačí do cestovního dokladu nebo do jiného dokladu za  podmínek stanovených tímto zákonem nebo se  žadateli  při  podání  žádosti  na  policii  sdělí, že se jeho žádosti  nevyhovuje,  anebo  při  podání  žádosti  v  zahraničí mu zastupitelský úřad vrátí cestovní doklad.

Zákon č. 158/2000 Sb., o vyhledávání, průzkumu a těžbě nerostných zdrojů z mořského dna za hranicemi pravomocí států a o změně některých zákonů.

§ 8
Vyhledávání

	(1)	Oprávněná osoba  je povinna  písemně ohlásit Úřadu svůj záměr vyhledávat. Ohlášení  se předkládá  v některém  z jednacích jazyků Organizace spojených národů.
	(2)	Oprávněná osoba v ohlášení uvede
a)	jméno,  příjmení, bydliště,  státní příslušnost  a rodné  číslo nebo identifikační číslo, jde-li o fyzickou osobu,
b)	obchodní   jméno,  sídlo a identifikační číslo, jde-li o právnickou osobu,
c)	jméno, příjmení, bydliště, rodné číslo nebo identifikační číslo a státní příslušnost  fyzických  osob,  které jsou statutárním orgánem právnické osoby, je-li tento orgán ustanoven,
d)	číslo telefonu, popřípadě též faxu a adresu elektronické pošty,
e)	jméno, příjmení, bydliště, rodné číslo nebo identifikační číslo a státní  příslušnost fyzické  osoby,  která  je odpovědným zástupcem,
f)	druh nerostného zdroje, na který bude vyhledávání zaměřeno,
g)	závazek, že při vyhledávání bude postupovat podle Úmluvy, Dohody a závazných zásad, pravidel, předpisů a postupů vydaných Úřadem,
h)	souhlas  s  kontrolou   dodržování  závazku  podle  písmene g), prováděnou Úřadem,
i)	souřadnice území, v nichž má být prováděno vyhledávání,
j)	popis prací při vyhledávání,
k)	datum zamýšleného zahájení vyhledávání,
l)	předpokládanou dobu trvání vyhledávání.
	(3)	K ohlášení oprávněná osoba připojí doklad o pojištění své odpovědnosti za škody způsobené při vyhledávání.
	(4)	Kopii ohlášení podle odstavce 1 ověřenou podle zvláštního právního předpisu7) a  úřední překlad textu ohlášení do českého jazyka8) oprávněná osoba současně zašle ministerstvu k evidenci.
	(5)	Vyhledávání může oprávněná osoba zahájit až po předložení dokladu o registraci ohlášení Úřadem ministerstvu k evidenci.

------------------------------------------------------------------
7) Zákon  č.  41/1993  Sb.,  o  ověřování  shody  opisů nebo kopie s listinou  
     a  o  vydávání  potvrzení  orgány  obcí a okresními úřady, ve znění zákona č. 15/1997 Sb.
8) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
    doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

§ 10
Předchozí souhlas

	(1)	Oprávněná osoba v žádosti o předchozí souhlas uvede
a)	jméno,  příjmení, bydliště,  státní příslušnost  a rodné  číslo nebo identifikační číslo, jde-li o fyzickou osobu,
b)	obchodní   jméno,   sídlo   a   identifikační   číslo,   jde-li o právnickou osobu,
c)	jméno, příjmení, bydliště, rodné číslo nebo identifikační číslo a státní  příslušnost  fyzických  osob,  které jsou statutárním orgánem právnické osoby, je-li tento orgán ustanoven,
d)	číslo telefonu, popřípadě též faxu a adresu elektronické pošty,
e)	druh  nerostného  zdroje,  na  který  bude  činnost  v  Oblasti zaměřena,
f)	závazek,  že při činnosti v Oblasti  bude  postupovat podle písemné  smlouvy s  Úřadem, Úmluvy, Dohody a závazných zásad, pravidel, předpisů a postupů vydaných Úřadem,
g)	souhlas  s  kontrolou   dodržování  závazku  podle  písmene f), prováděnou Úřadem,
h)	vymezení prací v rámci činnosti v Oblasti,
i)	datum zamýšleného zahájení činnosti v Oblasti,
j)	předpokládanou dobu trvání činnosti v Oblasti,
k)	přesné vymezení místa činnosti v Oblasti.
	(2)	Oprávněná osoba žádost doloží
a)	výpisem z obchodního rejstříku, jde-li o osobu, která se zapisuje do obchodního rejstříku,
b)	dokladem  o ustanovení  odpovědného zástupce,  pokud sama  není držitelem osvědčení,
c)	dokladem  o vynaložení  částky na  vyhledávání ve  výši nejméně 30 000 000 USD anebo v hodnotě  této částky v jiné měně; z této částky musí být  nejméně 10  % vynaloženo na zjištění polohy, výzkum  a na  zhodnocení té  části dna  moře, oceánu  nebo jeho podzemí,  k níž se  bude  vztahovat  činnost  v Oblasti podle odstavce 1 písm. h),
d)	 návrhem  plánu  prací  podle  odstavce  1  písm.  h),  který je podkladem pro uzavření smlouvy s Úřadem na jejich provádění,
e)	dokladem  o  vlastnictví  nebo  nájmu  výzkumného plavidla nebo těžebního agregátu,
f)	dokladem  o  pojištění  odpovědnosti  za  škody  způsobené  při činnosti v Oblasti,
g)	dokladem o finančním zajištění k provádění prací podle odstavce 1 písm. h),
h)	dokladem  o zaplacení  poplatku za  podání žádosti  o předchozí souhlas.
	(3)	Oprávněná  osoba, která je  členem mezinárodního sdružení hodlajícího provádět činnost  v  Oblasti,  v žádosti  o předchozí souhlas uvede údaje a žádost doloží podle odstavců 1 a 2 obdobně.
	(4)	Oprávněná osoba, která s Úřadem uzavřela smlouvu pouze na průzkum nerostného  zdroje a hodlá po  jeho ukončení provádět jeho těžbu,  musí  před  zahájením  těžby  uzavřít  s Úřadem smlouvu na těžbu.  Před  uzavřením  této   smlouvy  je  povinna  získat  nový předchozí souhlas ministerstva k  těžbě. Žádost o takový předchozí souhlas obsahuje údaje uvedené v odstavcích 1 a 2.
	(5)	O vydání předchozího souhlasu rozhodne ministerstvo po projednání s Ministerstvem zahraničních věcí. Jsou-li splněny podmínky uvedené v předchozích  odstavcích, vydá ministerstvo předchozí souhlas na dobu 15 let. Tuto dobu může  ministerstvo prodloužit nejvýše o 5 let, jestliže  oprávněná osoba prokáže, že nestihla provést všechny práce v  rámci činnosti v Oblasti uvedené v odstavci 1  písm. h). V  předchozím souhlasu ministerstvo uvede údaje stanovené  v odstavci 1 písm.  a) nebo b), e),  f), h) a k). Nejsou-li splněny podmínky k vydání předchozího souhlasu, ministerstvo žádost o jeho vydání zamítne.
	(6)	Za podání žádosti o předchozí souhlas ministerstvo vybírá správní poplatek podle zákona o správních poplatcích.
	(7)	Předchozí  souhlas  vydá  ministerstvo  v  jazyce českém a současně zabezpečí jeho úřední překlad do jazyka anglického nebo do jazyka francouzského.8)

Zákon č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích.

§ 18

	S  majetkem  uvedeným  v  ustanovení  §  10  nemůže příslušná organizační  složka naložit,  s výjimkou  prodeje věcí  podle § 24 odst. 2 a prodeje živých zvířat, ve prospěch
a)	soudců  a přísedících,  státních zástupců,  příslušníků Policie České republiky, soudních znalců, soudních tlumočníků a notářů, jakož i zaměstnanců soudů, státního zastupitelství, Policie České republiky a notářských kanceláří,
b)	přednostů a dalších zaměstnanců okresních úřadů, celníků a občanských  zaměstnanců celních orgánů, jakož i vedoucích a dalších zaměstnanců jiných organizačních složek příslušných hospodařit s tímto majetkem podle ustanovení § 11,
c)	starostů, zástupců starosty,  tajemníků a dalších zaměstnanců příslušných obecních úřadů32) a  obdobně příslušných úřadů měst a městských částí,
	jakož i osob jim blízkých,33) pokud se osoby uvedené pod písmeny a) až c) v   jednotlivých případech  podílely na úkonech souvisejících s nabytím takového majetku státem  a na hospodaření s ním.

-----------------------------------------------------------------------------
32) § 13 zákona č. 102/1992 Sb., kterým se upravují některé otázky související s vydáním 
       zákona č. 509/1991 Sb., kterým se mění, doplňuje a upravuje občanský zákoník.
33) § 116 občanského zákoníku.

Zákon č. 227/2000 Sb., o elektronickém podpisu a o změně některých dalších zákonů (zákon o elektronickém podpisu).

§ 10
Podmínky udělení akreditace pro poskytování certifikačních služeb

	(1)	Každý  poskytovatel  certifikačních  služeb může požádat Úřad  o  udělení  akreditace  pro  výkon  činnosti  akreditovaného poskytovatele certifikačních  služeb. Podání žádosti  o akreditaci podléhá správnímu poplatku.5)
	(2)	V žádosti  o akreditaci  podle odstavce  1 musí  žadatel doložit
a)	obchodní jméno, sídlo a identifikační číslo žadatele,
b)	doklad o  oprávnění k podnikatelské činnosti  a u osoby zapsané do obchodního  rejstříku také výpis  z obchodního rejstříku  ne starší než 3 měsíce,
c)	výpis  z  rejstříku  trestů  podnikatele  -  fyzické osoby nebo statutárních  představitelů  právnické   osoby  v  případě,  že žadatelem je právnická osoba, ne starší než 3 měsíce,
d)	věcné,  personální   a  organizační  předpoklady   pro  činnost poskytovatele certifikačních  služeb vydávajícího kvalifikované certifikáty podle § 6 tohoto zákona,
e)	údaj  o  tom,  zda  žadatel   již  vydává  nebo  hodlá  vydávat
   kvalifikované certifikáty,
f)	doklad o zaplacení správního poplatku.
	(3)	Jestliže žádost neobsahuje všechny požadované údaje, Úřad řízení  přeruší  a  vyzve  žadatele,  aby  ji  ve  stanovené lhůtě doplnil. Jestliže  tak žadatel v  této lhůtě neučiní,  Úřad řízení zastaví. Správní poplatek se v takovém případě nevrací.
	(4)	Splňuje-li  žadatel  všechny  podmínky  předepsané tímto zákonem  pro udělení  akreditace,  vydá  Úřad rozhodnutí,  jímž mu akreditaci udělí.  V opačném případě  žádost o udělení  akreditace zamítne.
	(5)	Akreditovaný poskytovatel certifikačních služeb musí mít sídlo na území České republiky.
	(6)	Kromě činností uvedených v tomto zákoně může akreditovaný poskytovatel certifikačních služeb bez  souhlasu Úřadu působit jen jako advokát, notář nebo soudní znalec.6)
	(7)	Součástí  rozhodnutí  Úřadu o akreditaci  je  ověření kvalifikovaného  certifikátu  poskytovatele  certifikačních služeb Úřadem.

------------------------------------------------------------------
5) Zákon  č. 368/1992  Sb.,  o  správních  poplatcích,  ve  znění pozdějších předpisů.
6) Zákon   č. 85/1996   Sb.,   o   advokacii,  ve   znění  zákona č. 210/1999 Sb.
    Zákon č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád), 
    ve znění pozdějších předpisů.
    Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a 
    o změně a doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).

Zákon č. 137/2001 Sb., o zvláštní ochraně svědka a dalších osob v souvislosti s trestním řízením a o změně zákona č.  99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů.

§ 2
Ohrožená a chráněná osoba

 	(1)	Za  ohroženou osobu se  pro účely tohoto  zákona považuje osoba, která
a)	podala  nebo  má  podat   vysvětlení,  svědeckou  výpověď  nebo   vypovídala či  má vypovídat jako obviněný  anebo jinak pomáhala nebo má pomoci podle ustanovení trestního řádu k dosažení účelu trestního řízení, nebo
b)	 je  soudním znalcem nebo soudním tlumočníkem1a) anebo obhájcem, pokud obviněný, kterého jako obhájce  zastupuje, vypovídal  nebo má vypovídat, aby pomohl k dosažení účelu trestního řízení, anebo
c)	je osobou blízkou2) osobě uvedené v písmenu a) nebo b).
	(2)	Chráněnou osobou je ohrožená  osoba uvedená v odstavci 1, které je poskytována zvláštní ochrana a pomoc.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
1a) Zákon č. .../2002 Sb., o soudních znalcích a soudních tlumočnících a o změně a 
      doplnění některých zákonů (zákon o soudním znalectví).
2)   § 116 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník.